38 



XIII. B. Mácha: 



3. Živce jsou celkem kyselejší nežli uprostřed. Převládat oligo- 

 klas a kyselejší labradorit, snad i něco členů řady andesinové, kdežto 

 basičtéjšího labradoritu jest skrovnější počet. Pročež celý kraj hor- 

 niny jest kyselejší poněkud povahy nežli střed její. 



Dle výpisu právě učiněného jest diabas jižnější žíly od Hodko- 

 viček příbuzen tešenitu, neboť obsahuje analcirn, jenž místem činí až 

 i téměř čtvrtinu hmoty jeho. Lze pak souditi, že pozorným zkou- 

 máním se objeví, že i jiné diabasovité horniny ve středních Cechách 

 obsahují ve složivu svém analcirn a natrolith, mají tudíž podobný 

 geologický význam jako hornina od Hodkoviček, neboť natrolith 

 a analcirn byly nalezeny, byť i jen na puklinách hornin již v několika 

 místech, jak svrchu poznamenáno. 



Dodáno budiž, že dle výpovědí skalníků nalézali dříve v horních 

 částech poblíže vrchu kusy uhlí a sice v diabasu úplně uzavřené. 

 Ze severnější žíly diabasu zdejšího, proti nádraží Hodkovičskému vy- 

 stupující, má dr. J. Baryíř kus uhlí též úplně uzavřeného ve hmotě 

 diabasové. Uhlí to upomíná leskem na anthracit, ve plameni před 

 dmuchavkou chytne a hoří chvilku, vydávajíc něco čmoudu. V popeli 

 jeví zřetelné stopy rostlinné struktury 25 j. 



Z pojednání zde podaného následuje hlavně: 



1. Mezi Záběhlicemi a Strnadem bylo konstatováno celkem 11 

 žil hornin eruptivních, totiž 7 žil křemitého porfyru, jedna žíla minety 

 a 3 žíly zelenokamu. Ukázky porfyru zdejšího byly sice již popsány 

 Bořickým, ale z jiných míst, totiž od Víru u Vraného a z rokle 

 Břežanské u Závisti, mineta však a zelenokamy dosud popsány nebyly. 



2. O porfyrech bylo seznáno, že vlastní složivo jejich vyvinulo 

 se krystalací eruptivního magmatu, že tudíž jsou analogického původu 

 jako jiné porfyry a není snad, jak Bořický soudil o porfyrech okolí 

 zdejšího, 26 ) jeho „původním materiálem drobenina jiných hornin, která 



25 ) Srovnej dr. J. Barvíě: Několik ukázek z mikroskopické struktury ru- 

 lovitého grafitu od Černého Potoku. Věstník král. české Spol. nauk v Praze 

 1897., str. 3. 



O uhlí od Radotína jedná C. F. Eichleiter ve „Verhandlungen der k. k. 

 geol. Reichsanstalt" z roku 1899., str. 349—353., kteréžto uhlí považuje za kar- 

 bon8ké a za vplaveninu do slepence diabasového. Tamtéž na str. 348. je seznam 

 příslušné literatury. 



26 ) Dr. Eman. Bořický: Petrologická studia porfyrových hornin v Cechách. 

 Strana 112. 



