Jana Ev. Purkyně práce histologícké. 5 



vláken a z krycí hmoty, nýbrž už při obecném pohledu jeví se nám 

 jako jednolitý celek, a z toho všeobecného hlediska už jest pochybno, 

 že by se v něm daly najíti dvě hmoty jen nahodile spolu spojené 

 jednak možná se na řezech tvrzenými mozky vedených o nepřetržité 

 souvislosti šedé hmoty s vr-'tvou vláken nervových přesvědčiti. — 

 Burdach se dal k svému ovšem nesprávnému názoru svésti patrné 

 tehdy rozšířenými názory o významu nervové soustavy vůbec ; i jest 

 zajímavo pozorovati, jak Purkyně neváže se na théorie za platné 

 vůbec uznávané a dokazuje důležitost šedé hmoty, nota bene nejen 

 proto, že se lze o ní na praeparatech přesvědčiti, ale i ze všeobecného 

 důvodu jednotné stavby mozku; tato věc jest pro smýšlení Purkynovo 

 velmi zajímavá a uvedu pro ni dále jasnější příklady. — Préférât 

 Purkyňův o spise Laurencet de Lyonově omezuje se jen na oznámení 

 jeho obsahu a na kritiku méně důležitých věcí. 



Novou zprávu o studiích mozku podal Purkyně ve Slezské 

 Společnosti až r. 1836 1 ' 2 ). Všímal si tehdy rýh mozkových, ukazoval, 

 že zachovávají určité, stálé uspořádání, pak nervových vláken v mozku; 

 pro něž byl jeho zájem probuzen objevy Ehuenbergovými 13 ). Tehdy 

 rozeznával Purkyně tři základní útvary v soustavě nervové. 



1. Cervenavě šedou hmotu tečkovitou, kterou probíhá mnoho 

 kapillar; zrnečka této hmoty jsou tak malá, že se nedají ani měřiti 

 a podobají se (jak také Ehrenberg praví) zrnečkům v krevních 

 tělískách. Tímto popisem mínil Purkyně a Ehrenberg šedou hmotu 

 mozkovou a ovšem oba se dali svésti artefakty, které v ní po smrti 

 vznikají. To ale nepřekvapuje, neboť podobné útvary u zvířat bez- 

 obratlých ještě do nedávná zcela takovým způsobem, jak to Purkyně 

 činí, byly popisovány. 



Důležitější jest, že Purkyně zcela správně vidí v šedé hmotě 

 samostatný, k nervové soustavě náležející útvar. Domnívá se ale 

 nesprávně, že tato tečkovitá hmota (Punktmasse) jest snad látka, 

 z níž se tvoří nervová vlákna. 



2. Vlákna nervová, která jsou dvojí: v mozku a v kořenech 

 některých mozkových nervů jsou nahá, jinde jsou ve vláknitě buněč- 

 ných 14 ) obalech. Každé nervové vlákno vede od svého počátku až ku 



12 ) TJeber die Structur des Seeleiiorgans. Überschicht der Arbeiten der 

 Schlesischen Gesellschaft für vaterländische Cultur 1836. (V dalším uvedeno jako 

 U. A. S.) 



13 ) Beobachtungen einer auffallenden bisher unbekannten Structur des 



Seelenorgans bei Menschen und Thieren. Abh. d. k. Akad. d. Wiss. Berlin. 1836 



14 ) Fibröszellig nazývá ten obal Purkyně. Slovo „zellig" (Zellgewebe) nezná- 



