Jana Ev. Purkyně práce histologické. 9 



Můžeme tedy uvedenou větu za vyjádření názorů Purkyňových poklá- 

 dati; ve spojení s ní pak jeho dvě přednášky pak ovšem mají hlubší 

 význam. 29 ) 



O tom, k jakému účelu gangliová tělíska slouží, vyslovil se Pur- 

 kyně samostatně na sjezdu přírodozpytců v Praze (1837., 1. a). Nejspíš 

 jsou to prý ústřední útvary, které jsou k nervovým vláknům asi v tom 

 poměru, jako ganglia k svazkům nervů, jako centrum síly ku dráze, 

 ve které působí, jako mozek k míše a p. Pro tento jejich význam 

 svědčí prý také jejich stavba soustředná (blána, protoplasma, jádro). 

 Vyjádříme-li se krátce bez Purkyňových poněkud naturfilosofi- 

 ckých obrazů, tož jsou gangliová tělíska dle Purkyně místa, kde se 

 sbírá, tvoří a rozesýlá nervová hmota (a energie). Vzhledem k tomu, 

 že tato tělíska nemají pevného tvaru, nýbrž na různých místech jsou 

 podoby různé a pak, že zvláště u zárodků jsou gangliová tělíska zře- 

 telná, soudil Purkyně spolu s Rosenthalem 30 ) (svým žákem), „že jest 

 to látka mladistvá, přírodná, podobná pratvarné látce zárodkové (pro- 

 toplasma), 31 ) ze které zralejší částky berou svůj vznik a obnovení." 



Z uvedeného jest viděti, proč nemůžeme Purkyni jmenovati ob- 

 jevitelem gangliové buňky vůbec, nýbrž nanejvýš objevitelem určitých 

 gangliových buněk (v mozku). Za to ale patří mu právem zásluha, že 

 pivní pochopil její důležitost, třebas mu poměr její k nervovému 

 vláknu byl ještě nejasný — ostatně ten poměr, ovšem docela v jiném 

 smyslu, ani dnes ještě není zcela jasný. 



Přistoupíme k další části nervové soustavy, k nervovému vláknu. 

 Také o tomto jsou objevy Purkyňovy velmi důležité. Hned po objevu 

 gangliových tělísek v mozku, oznámil Purkyně v Slezské Společnosti 3 ' 2 ) 



v samostatných pojednáních, nýbrž také velmi často v pojednáních cizích autorů 

 (svých žáků), jako v uvedeném případě v práci Valentinové. Zásluhu za objevy 

 v tomto pojednání učinéné nelze přičítati snad veskrz Valentinovi, jak by se véci 

 neznalý domnívati mohl; Valentin (a tak i ostatní autoři, o nichž později bude 

 řeč), mluvíce o objevech Purkyňových, tomuto je připisují a vplétají je, uvádějíce 

 jméno Purkyňovo, do své práce jakožto potvrzení, nebo výklad svých pozorování 

 nebo názorů. Proto také samozřejmě pozdější autoři takovéto objevy také jen 

 Purkyni, a ne autoru, v jehož práci jsou uveřejněna, připisovali. 



29 ) O práci Valentinové praví Kclliker ve své mikroskopické anatomii (1850): 

 „Epochální pojednání, prvý to dobrý popis elementů nervových." 



30 ) J. Rosenthal. De formatione granulosa in nervis aliisque partibus orga- 

 nismi animalis. 1839. (Práce z ústavu Purkyňova.) 



31 ) Nebudiž přehlednuto, že tu „protoplasma" nemá význam takový, jako 

 dnes, o černi později promluveno bude. 



32 ) Neueste Beobachtungen betreffend die innerste Structur der Nerven. U. 

 AS. 1837. S. 88. 



