16 



XV. E. Rádi: 



vejce pohybuje. Někteří (Joh. Müller) vykládali si to tak, že do stěn 

 vejcovodu nahrne se krve a tím povstalé zduření (turgescence) stěn 

 vejcovodu že tlačí vejce ku předu. Purkyně však s tímto výkladem 

 nesouhlasí a podává jiný, správný výklad : Hladké svaly vejcovodu se 

 peristalticky stahují a těmito peristaltickými pohyby se posunuje vejce 

 právě tak ku předu jako výživné látky ve střevech; tak dostane se 

 vejce z vaječníku do nálevkovitého otvoru vejcovodu: nálevka pohltí 

 a „polkne" samočinné vejce a postrkuje je pak uvedeným způ- 

 sobem dál. 



Ostatní pozorování Purkyňova v pojednání o vejci slepičím uve- 

 dená nemají širšího významu a proto je zde přecházím. 



III. stavbě elementárních částí rostlinných. 



Uvádím práce Porkyňovy z anatomie rostlinné hned za jeho objevy 

 neurologickými a objevem „zárodečního měchýřku", jednak poněvadž 

 jsou to vesměs práce obsáhlejší, jednak proto, že jest mezi nimi 

 i vnitřní souvislost vzhledem k theorii buněčné. 



Práce Purkyňovy o rostlinách jsou velmi četné a začínají již 

 záhy. Nehledě k pojednáním čistě fysiologickým nebo lékařským, jest 

 první zmínka o jeho botanických studiích zpráva o Preslově rostlináři 

 v Slezské Společnosti r. 1826. 49 ) Jaký byl obsah tohoto referátu, se 

 ve Zprávách nepraví. — R. 1829. začínají Purkyňova histologická 

 bádání o stavbě spirálovitých buněk rostlinných. Abychom si o vý- 

 znamu jich učinili úsudek, orientujeme se o příslušných vědomostech 

 té doby. Rostliny, majíce mikroskopickou stavbu nepoměrně jednodušší 

 než zvířata, byly studiím mnohem přístupnější a proto u rostlin buňky 

 byly už v 17. století známy a slovo buňka (cellula, Zelle) bylo jménem 

 pro elementární útvary rostlinné zcela obyčejným, jenže buňka nebyla 

 jedinou elementární částí rostliny; vedle buněk uváděla se stará zá- 

 kladní nerozlišená hmota (Bildungsstoff) a pak ku př. cévy se svými 

 spirálovité stlustlými stěnami. V jakém poměru tyto cévy k buňkám 

 jsou, o tom se názory rozcházely. Při tom také názory o podstatě 

 buňky byly primitivní ; ještě když Purkyně svá pojednání o rostlinách 

 psal, považovala se za hlavní část buňky rostlinné její stěna, takže 

 bylo přirozeno v té době říci, že šťáva buněčná (protoplasma) vy- 

 plňuje buňku, kdežto dnes naopak říkáme, že blána buněčná obaluje 

 protoplasmu, tuto za podstatnou část buňky pokládajíce. Proto také 



4fl ) Ueber Presi's Kräuterbuch. U. A. S. 1826. Str. 54. 



