Jana Ev. Purkyně práce histologické. 21 



IV. vířivém pohybu. 



(„Mihavý pohyb řasinek." Flimmerbewegung.) 



„Z jara r. 1833. zabýval jsem se pilné pozorováním o vývinu 

 žabích zárodků, tak zvaných pulců, při čemž jsem neopominul po- 

 drobněji zbádati jemné mihavé řasinky, jimiž z počátku celé tělo, 

 pak jen okolí hlavy, konečně toliko vétevnaté výrostky zaber pokryty 

 jsou." Téhož času pozoroval Purkyně zřetelnější mihavé řasinky 

 u naší škeble. Purkynûv assistent, G. Valentin, studoval té doby pod 

 mikroskopem za jiným účelem nálevku vejcovodu veverčího a pozo- 

 roval při tom Jakési pohyby zrníček ve vodé se vznášejících poblízku 

 blány slizne vejcovodu, jež moku semennímu přivlastňoval. Já nahlédna 

 do mikroskopu záhy jsem poznal pravý původ těchto pohybů, totiž 

 řasinky mihavé, po kraji blánky postavené. Tím se stal nález náš 

 společným a od toho času také všechna bádání, čtení a spisování, 

 které jsme během toho a následujícího roku podnikli (a spisem 

 nahoře uvedeným) učené veřejnosti podali." 



Z těchto slov, která uvádím z autobiografie Purkyňovy ze Živy 

 (V. str. 151) r viděti jest v krátkosti celou historii objevu mihavých 

 řasinek (vířivých brviček) učiněného Purkyní a Valentinem; zároveň 

 pak také viděti poměr, v jakém oba k objevu stáli. 



O tomto svém pozorování podali Purkyně a Valentin nejprve 

 předběžnou zprávu, aby jim, jak to obyčej žádá, priorita zachována 

 byla. Ukazují napřed historický vývoj této otázky: z počátku bylo 

 pozorováno neustálé proudění kapaliny okolo některých částí těla; 

 poznalo se, že u nálevníka Vorticelly příčinou toho jsou brvy ve 

 spirálce kolem úst uspořádané. Jiní podobné zjevy jinde pozorovali, 

 o čemž níže podrobněji se zmíníme. Purkyně a Valentin našli, že 

 vířivé brvy objevují se v samicích pohlavních ústrojích u ssavců 

 a ptáků, také v dýchadlech, jinde i v zažívací rouře (u škeble ryb- 

 ničně). Nenašli žádných svalů, které by ležíce pod brvami jimi snad 

 pohybovaly a považují tudíž tento pohyb za samostatný. O dalším 

 rozšíření vířivého pohybu tehdy ještě nevěděli a tak domnívají se, 

 že v tom úkaze, že jen epithel jednak pohlavních ústrojů, jednak 

 ústrojů dýchacích (u obratlovců) víří, tkví nějaká hlubší analogie 

 mezi obojími těmito ústroji. Kmitání řasinek děje se dle nich jen 

 v jediném směru; výjimku tvoří žábry škeble, na nichž pohyb se 

 obracel střídavě brzo k jedné, brzo k druhé straně ; změna směru 

 následovala vždycky přesně po 6—7 sekundách. — 



Týž rok podal Purkyně o tomto novém objevu v Slezské Společ- 



