Jana Ev. Purkyně práce histologické. 23 



s .Valentinem toto pojednání pařížské akademii, chtěje konkurovati 

 o některou z Monthyonských cen, které akademie za jakýkoliv velmi 

 důležitý objev udílela. Ceny však naši autoři nedostali a teprv roku 

 1837. se dověděl Purkyně důvod : že prý pozorování mihavých řasinek 

 za nové odkrytí se považovati nemůže. Pur kynù k tomu poznamenává: 

 „O to se také nejednalo. Novost a důležitost našeho odkrytí záležela 

 v tom, že mžinky ony nejenom jako dosud u nižších tříd a na po- 

 vrchu kozí, nýbrž i u vyšších až do člověka i ve vnitřních ústrojích, 

 plodních částkách, dýchadlech atd. nalezeny byly." Ještě dodnes se 

 říká, že Purkyně jest objevitelem mihavého pohybu řasinek; vidíme, 

 že neprávem; zase i zde, jako už v dřívějších případech leží Purkyňůt 

 význam v tom, že poznal důležitost a všeobecnost tohoto zjevu. 



Uvedu nyní obsah jeho hlavního samostatného pojednání o mi- 

 havých řasinkách 6;3 ). V úvodě (§§ 1 — 3.) odříkají se autoři apriorních 

 ideí, jakými nelze dojíti k poznání vědeckému a kladou důraz na 

 pozorování. Ale ani pozorování nestačí, neboť „objev nových věcí se 

 pokládá za dobrodiní náhody, nalezené věci však dále sledovati a 

 studovati v jejich podrobnostech má se za pilnost a horlivost ..." Gi ) 

 Hledali i u rostlin, soudíce, že snad pohyb protoplasmy uvnitř buněk 

 mnohých rostlin děje se také takovýmito brvami, ale marně. Bylo jim 

 tedy zůstati při zvířatech. 



V hlavě druhé (§§ 4 — 32.) podávají autoři historický a kritický 

 přehled pojednání, která do té doby o mihavém pohybu řasinek 

 uveřejněna byla. Zmínil jsem se již nahoře, jakou spoustu autorů 

 uvádějí A. de Heide (1683) počínajíce a Jaqueminem (1834) končíce. 

 Pak uvádějí seznam druhů zvířat, na kterých mihavý pohyb řasinek 

 pozorovali; při tom mimochodem popisují jako nový rod a druh ná- 

 levníků Opalina ranarum Purk. et Valent., uvádějí krátkou jeho 

 charakteristiku; to jméno dali tomuto nálevníku odtud, že v napada- 

 jícím světle pod mikroskopem opalisuje. Mezi velmi četnými jinými 

 druhy zvířat, u nichž vířivé brvy pozorovali, uvádějí s otazníkem také 

 členovce 65 ): larvu jakous vodní, Apus, Daphnia a Achtheres ; možná, 

 že považovali nějaké pokožkové jejich brvy za brvy vířivé, anebo se 

 dali svést proudem vody, jaký tato zvířata dýchajíce (pohybujíce 

 nohama) způsobují {Daphnia, Apus). 



63 ) De phénomène- generali etc. 



64 ) „ . . . nova detegere sortis beneficium habetur, détecta vero persequi singu- 

 lisque percurrere momentis, diligentiae atque assiduitatis . . ." 



* b \ u kterých, jak známo, se pohyb vířivý neobjevuje. 



