34 



XV. E. Rádi 



přiblížení, mnohé vzdálení od pravého cíle znamenaly; podobné ná- 

 zory vyslovovány na několika místech najednou, nebo zas názory zcela 

 protichůdné, zkrátka tak, jak tomu bývá, když už jsme blízko pravdy, 

 ale nevědouce o tom tápáme kolem ní, brzo do ní vrážejíce a brzo 

 zas se vzdalujíce. Názory několika přírod ozpytcû té doby nejlépe nás 

 poučí o tehdejším stavu otázky. 



Ddtrochet (1824) napsal: „Všechno pochází patrně z buňky 

 v organickém pletivu rostlin, a pozorování právě nám dokázalo, že 

 tomu jest podobně u živočichů." R. 1837 k tomu dodal: „Všechna 

 pletiva, všechny organy jsou v pravdě jen pletivo buněčné rozmanitě 

 upravené." Tyto věty, z nichž první napsáua 13 let před uveřejněním 

 théorie Schwannovy, zřetelně vyslovují to, co se praví o theorii bu- 

 něčné. Turpin (1826) napsal knihu, jejíž titul objasňuje jeho názory; 

 zníť česky: „Elementární a srovnávací nauka o mikroskopické stavbě 

 orgánů rostlinných. Pozorování o původu a prvotném vytváření pletiva 

 buněčného, o každé z buněk skládajících toto pletivo, kteréžto buňky 

 třeba považovati jako tolikéž individualit samostatných, které mají 

 své vlastní centrum životní pro vzrůst a pro rozmnožováni a určeny 

 jsou k tomu, aby svým nakupením tvořily složenou individualitu všech 

 rostlin, u nichž stavba těla se skládá z více než jedné buňky." Zcela 

 podobně soudil Meten (1830) : „Buňky rostlinné objevují se bud! oje- 

 diněle, tak že každá tvoří individuum pro sebe, jak tomu jest u řas 

 a hub, anebo jsou buňky spojeny ve větších nebo menších skupinách 

 v rostlinu dokonaleji organisovanou. Také zde tvoří každá buňka celek 

 samostatný a v sebe uzavřený; živí se sama, vytvořuje se sama a spra- 

 covává přijatou neupravenou potravu ve velmi rozmanité látky a útvary." 

 Z těchto MEYEN-ových a hořeních TuRPiN-ových slov vidíme, jak jasný 

 byl už tehdy názor o buněčné stavbě rostlin. Že i u zvířat buňky 

 byly popisovány, viděti z hořeních slov DuxROcnET-ových, i jiných 

 autorů. Joh. Müller (1835) na př. přirovnával buňky chordy k buň- 

 kám rostlin; k oněm zase připojoval buňky sklovatce, pigmentové 

 buňky v -oku a buňky tukové. 



Vzpomeneme-li si, jak ze všech stran se hrnuly zprávy o stavbě 

 různých orgánů z jakýchsi elementárních zrnek, o čemž jsme se v dří- 

 vějších odstavcích, jednajíce o pracích Purkyňových zmínili, vidíme, 

 že théorie buněčná tu už byla a čeho bylo potřebí, bylo to jediné, ji 

 přesné formulovati, podati jednotné názvosloví, označiti její dosah 

 a význam pro budoucí studie. I vidíme tu zase, v čem záležel význam 

 tohoto kroku: ne v nových pozorováních, ačkoli i těch třeba bylo, 



