Jana Ev. Purkyně práce histologické. 4X 



o dvojí věc: zdali Purkyně vůbec správně theorii buněčnou pochopil 

 a patří-li jemu či Schwannovi priorita. 



K otázce první možno říci tolik. V první formulaci názorů 

 Purkynových, na sjezdu přírodozpytzů v Praze jest mnoho nejasného. 

 Purkyní: ukazoval tehdy, že by bylo možno provésti částečnou analogii 

 mezi organismem rostlin a zvířat, ale ani sám tuto analogii neprovedl, 

 nýbrž jen na možnost takového provedení ukazoval, ani tuto analogii 

 nevedl dosti široko, vylučuje z ní vláknité i jiné útvary v pletivech 

 zvířecích. I nemohu tvrditi, že tehdy Purkyně vyslovil theorii buněčnou ; 

 správně ale jest, že její jsoucnost tušil a naznačil jako to činili té 

 doby i mrozí jiní. Z toho ale už jde, že Purkyní nelze před Schwannem 

 dáti prioritu ; jako si tuto prioritu neosobují v zcela analogníin případě 

 Francouzové pro Dutrocheta a pro Turpina, tak musíme i my cenu 

 přesné a široké formulace přiřknouti Th. Schwannovi. — Tím ale 

 není věc odbyta. Jsou zde ještě dva projevy Purkyňovy po uveřejnění 

 práce Schwannovy a zbývá mi i o významu těchto promluviti. Z těchto 

 projevů Purkynových jest především viděti, že Schwann fantasii Purky- 

 ňově rozvázal pouta. Analogii, kterou Purkyně dříve přijímal jen pro 

 určité případy, rozšiřuje nyní se Schwannem na všechny elementy orga- 

 nismu, ale naproti Schwannovi vychází právě z opačného pólu : Schwann 

 vyšel od dobře známých a snadno viditelných buněk rostlinných 

 a tvrdil, že drobná zrnéčka v těle zvířecím jsou také takovéto buňky, 

 kdežto Purkyně vzal za základ elementárný útvar těla živočišného 

 a pokoušel se s ním analogisovati elementy rostlinného těla. Rozdíl 

 východisek, na kterých oba autoři své generalisace stavěli, způsobil 

 rozdíl v jejich důsledcích. Kdežto Schwann vzav za základ buňku 

 rostlinnou, měl před sebou útvar poměrně jednoduchý, jehož variace 

 v různých ústrojích rostliny poměrně snadno lze na základní kulatý, 

 po případě krychlový tvar uvésti, útvar dále, který u rostlin téměř 

 vždycky určitými stěnami jest ohraničen a tedy vzhledem k těmto 

 všem důvodům poměrně snadno se dá definovati, pracoval Purkyně 

 s buňkou živočišnou, která jest pravý proteus jak v největší rozma- 

 nitosti tvarů, v nichž se objevuje, tak zvláště v množství útvarů, které 

 ze sebe jako mimobuněčné útvary vylučuje, nad to pak jen v řidších 

 případech přesně jest ohraničena. Proto došel Schwann théorie jedno- 

 dušší, shrnuv všechny útvary organické pod pojem buňky, kdežto 

 Purkyně aspoň zpočátku rozeznával základních útvarů několik. Schwann 

 byl svým materiálem veden k tomu, že kladl více důraz na ohraničenost 

 buněk, kdežto Purkyně větší důraz kladl na „enchyma", na naši 

 protoplasmu. 



