44 



XV. E. Rádi: 



cistě spekulativní, 93 ) ale vědomě sotva kdy tyto problémy s vědeckými 

 objevy v užší souvislost uvésti se snažil. 



Tento zjev v myšlení Purkyňově pro přírodozpytce tak zvláštní 

 nebot jinde, u umělce a literáta jest naopak normální — možno jest 

 poněkud objasniti; jednak souvisí s povahou jeho, která si nedala 

 sice ujíti žádný důležitý zjev, který se jí při rozmanitých studiích 

 podával, která ale. nenamáhala se na základě obsáhlé uvědomělé 

 indukce propracovati svá pozorování v nějaký souvislý systém; častěji 

 to již o Purkyni řečeno bylo, že totiž neprodléval dlouho u problému 

 jednoho, nýbrž vyhledav jeho nové a zajímavé stránky, ponechával 

 jeho podrobnější zpracování jiným a sám zatím novými otázkami 

 jinam se unášeti dával. Mohl bych tuto stránku povahy Purkyňovy 

 ještě jinak označiti; pokus nebo pozorování nebylo mu prostředkem 

 k důkazu nějaké obecné théorie, nýbrž byly mu samy cílem; odtud 

 rozmanitost a vnitřní nesouvislost jeho vědeckých prací. Krátce řečeno, 

 mnohem více u něho bylo vyvinuto bezprostřední nazírání, než 

 induktivní přemýšlení. Uvidíme později zřejmé k tomu doklady. 

 K této povaze Purkynově se velmi dobře hodil směr filosofický té doby 

 panující; známo jest, že Purkyně vystoupil z řádu Piaristů a věnoval 

 se přírodním vědám, pohnut byv k tomu čtením filosofie Fichteovy ; 

 tato pak jej provázela, málo se v jeho mysli pozměnivši, po celý 

 život. Čisté abstraktní její ráz podával odborníkovi málo problémů 

 konkrétních, které by se daly nožem a nůžkami na anatomickém stole 

 řešiti, a nad to svým do krajnosti vybíhajícím despektem ku každé 

 empirii sváděl čilejší fantasii k spekulacím sice duchaplným a 

 vzletným, ale příliš vysoko se nesoucím pro namáhavě a zvolna se 

 vlekoucí vědeckou zkušenost. Filosofie Fichteova může sice k práci, 

 tedy i k práci vědecké nadchnout, ne však tím, že rozumu staví 

 problémy řešitelné, nýbrž že působí na fantasii a na vůli, nepodává 

 konkrétních otázek, nýbrž jen ideály. Proto také spekulace Purky- 

 ňovy spíše cznačují jen směr, jakým se myšlénky jeho nesly, než 

 určitě formulované théorie. 



Jak u Purkyně konkrétní poznatky splývaly s metafysikou 

 Fichteovou, toho příkladem jest jeho přednáška „O souvislosti a spo- 

 řádání ouřadů životních v těle lidském 94 ). Obsahem věcným kolovalo 

 toto rozjímání „okolo známých obecností", zabývající se zákonnitou 



) Mluvím jen o jeho pracích histologických, ačkoli ovšem to lze o jiných 

 jeho spisech tvrditi. 



94 ) Ueber die Verkettung der organischen Thätigkeiten innerhalb derselben 

 Individuen. 



