46 



XV. E. Rádi: 



následek toho, že zastavením oběhu zrušena (vyrovnána) byla protiva 

 mezi arteriemi a vénami 96 ). Ještě dále rozvádí Purkyně své myšlénky 

 ale toto pro pochopení postačí. 



Zcela podobného druhu spekulace jako ty, o kterých jsem právě 

 mluvil, vykládal Purkyně v Slezské společnosti v přednášce „O vý- 

 vinu a závinu rostliny" 97 ), jak z kratičkého referátu o této přednášce 

 souditi lze; něco určitějšího jsem si z referátu vybrati nedovedl. 



Na uvedeném příkladě vidíme, jak dovedl Purkyně své konkrétní 

 poznatky do nejabstraktnější filosofie, jaká vůbec snad existuje, vpra- 

 viti, a nedivme se tedy, že věřil, že filosofie — nota bene, tehdejší 

 filosofie — a věda nejsou v takové protivě k sobě, jak za to mají 

 i odborníci nespekulující i zuřiví naturfilosofové. Vyslovil se o tom 

 v referáte o Burdachově spise „ Vom Bau und Leben des Gehirns" 98 ) 

 Burdach postavil se v této knize na výlučné empirické stanovisko a 

 odmítal filosofické spekulace, kterých přirozeně zvlášť o mozku byla 

 hojnost; Purkyně soudí však, že thema, o kterém Burdach mluví, 

 (mozek) nedá se ani projednati bez volného pohybu myšlének po 

 látce empiricky dané ; ostatně ona protiva mezi metafysikou a empirií 

 není prý odůvodněna věcí samou, nýbrž různé školy ji uměle vyvolaly 

 tím, že vyhnaly do krajnosti své jednostranné definice jednak vědy, 

 jednak filosofie ; „pravý přírodozpytec ale neodmítne ani teď ani kdy 

 jindy požadavek, aby přírodu všude duševním zrakem pozoroval a 

 pochopoval, tím spíše tam, kde se příroda projevuje vskutku jako 

 duch nebo duše". 



O méthode vědecké, tedy jaksi o filosofii užité vyslovil se Purkyně 

 při různých příležitostech. Patří sem předem jeho rozdělení nauk 

 fysiolngických, kterého při přednáškách universitních se držel Roz- 

 ložil si své učení v následující nauky: 1. Anthropologie, co nauka 

 vstupná veškeré fysiologie. 2. Anatomie obyčejná, popisující. 3 Histo- 

 logie. 4. Embryologie (Histogenie, Organogenie). 5. Phaenomenologie 

 životní, která jedná o úkazech žití, pouze empiricky, bez dalších vý- 

 kladů. 6. Fysiologická mechanika. 7. Fysiologická chemie. 8. Fysiolo- 

 gická dynamika. 9. Fysiologická psychologie. 10. Fysiologie povšechná, 

 čili filosofie přírody. 11. Fysiologie experimentální. 12. Fysiologie 

 upotřebená, v pathologii. 



") Mnohem určitěji vyslovuje se ve svých populárních, česky psaných článcích, 

 ku pr. v „Člověk a příroda", Živa I. — 



97 ) Jahrbücher für wissenschaftliche Kritik 1828. — 



") üeber die fort- und rückschreitende Entwicklung des Pflanzenleben-; 

 U. A. S. 1825. Str. 48. — 



