2 XVII. J. Fišer: 



však ustupuje normálnímu granitu, aniž by hranice obojích hornin 

 byla zřetelné rozeznatelná. 



Později navštívil místa tato Jan Krejčí, jenž praví 2 ) souhlasně 

 s Gküjipbechtem, že žula na kraji svém přechází v pravý massivní 

 diorit, sestávající z černozeleného amfibolu a bílého albitu (!). dodává 

 pak, že vůči břidlám massivní struktura dioritu přechází na plástevnou, 

 hornina stává se celistvější a posléze přechází v zelenavé břidlice, 

 činící bezprostřední omezení krystalicky zrnité horniny, Proudy 

 sv. Janské nad Třebenici jsou v břidličnatých horninách, jež dílem 

 jsou pravým felsitovým porfyrem, dílem podobají se hlinitým břidlicím, 

 které však s felsitovým porfyrem jsou spojeny pozvolným přechodem. 



Mapa z c. k. říšského geologického ústavu objednaná 3 ) nena- 

 značuje na kraji žuly dioritové partie, sousední pak horninu odtud 

 až do sv. Janských proudů (a i dále) značí jakožto porfyr. 



V „Nástinu geologické mapy středočeského siluru" 4 ) z r. 1885 

 Jan Krejčí označuje v týchž místech žulu a porfyr souhlasně jako 

 mapa říšsk. geol. ústavu právě citovaná, ač již r. 1879 zmiňuje se 

 i o epidotickém dioritu ve sv. Janských proudech ). 



Podrobným zkoumáním porfyrové horniny, vystupují pod pa- 

 mětným sloupem na počátku proudů sv. Janských zabýval se Em. 

 Bořický 6 ). Porfyr křemitý západně pod pamětným sloupem vystupující 

 nazval dle názvosloví svého „felsitickým por fy ritem slídnatým," sou- 

 sední pak horniny amfibolické jmenoval amfibolity a amfibolovou břidlicí ; 

 amfibolity však rozumí petrografové hlavně určité horniny z okrsku, 

 břidlic krystalických. Na mapce místa samého, kreslené J. Klvaňou, 

 shledáváme kraj žuly poblíže Lahoze dosti správně zaznamenán, odtud 

 pak při břehu Vltavském podle toku řeky horniny sousední až i za 

 proudy sv. Janské souhlasně s textem jsou jmenovány „ amfibolity " , 



-) Joh. Krejčí: Bericht über die im Jahre 1859 ausgeführten geologischen 

 Aufnahmen bei Prag und Beraun. Jahrbuch der k. k. geol. Reichsanstalt XII. 

 Band. 1861 a 62, pag. 226—230. 



3 ) Zona 6 col. XL ručně kolorovaná ve měřítku 1 : 75000. 



4 ) Příloha ku spisu : Orografický a geotektonický přehled území silurského 

 ve Středních Čechách. Od Jana Krejčího a Karla Feistmantla. V Praze 1890. 

 Archiv pro přírodov. výzkum Čech. V. sv. 5 odd. 



°) J. Krejčí a R. Helmhacker: Vysvětlení geologické mapy okolí Pražského. 

 V Praze 3 885 (sepsáno 1879). Archiv pro přírodov. výzkum Čech IV. díl č. 2. 

 pag. 131. 



6 ) Dr. Em. Bořický: Petrologická studia porfyrových hornin v \ Čechách. 

 Dokonč. Jos. Klvaňa. Díl. I. V Praze 1881. Archiv pro přírodov. výzkum Čech 

 V. díl č. 1. str. 117 (mapka), 121—122, 139—140. 



