Kraj žuly a povaha sousedních hornin. 5 



V prvnéjším případě shledá se ve průřezech blízkých bnichypinaikoidu 

 dle krystalograficky orientovaného proužkování a zároveň dle směru 

 štěpnosti ||oP, že úchylky zhášení přibývá od kraje do středu a sice 

 někdy ve smyslu positivním, častěji však ve smyslu negativním. Jest 

 tudíž jádro někdy kyselejší, častěji však basičtější nežli kraj. 10 ) Druhý 

 případ bylo lze také konstatovati po krajích výbrusů methodou 

 Becke-ho porovnáním lomu světla v zónách s lomem světla balsamu 

 kanadského. V jednom pěkně krystalografický dle ploch 00 P . oP . Poo 

 zonálně struovaném průřezu velmi blízko dle 00P00 orientovaném 

 postupovalo zhášení částečné undulosně, částečně dle zřetelných zon 

 od kraje ku středu ve smyslu positivním od 4- 3-7° až do čísel kolem 

 — )— 20°, tedy od oligoklasu do albitu. 



Živce uzavírají v drobných pórech svých kapičky čiré tekutiny 

 a bublinky plynové. Ponejvíce jsou živce zřetelně zakaleny rozkladem 

 na některých místech, nejméně však proměněn bývá mikroklin. Rozklad 

 jest obyčejného způsobu : vznikat kaolinovitá hmota nebo jemný mu- 

 skovit. Rozdělení zákalu v zrnech živcových bývá bud! porůzné nebo 

 někde jádro dříve se rozkládá nežli kraj. 



Křemen jest čirého vzhledu a obsahuje jako živce v pórech svých 

 čirou tekutinu s plynem. Póry tyto, pokud jsou ojedinělé, mívají tvar 

 často ovální, někdy i rovnými plochami omezený; v řádky seřaděné 

 kapičky tekutiny bývají však obrysů nepravidelných a aspoň hlavním 

 množstvím druhotného původu, neboť bývají často provázeny zřetelnou 

 puklinkou. Ve větších ojedinělých pórech lze často znamenati drobný 

 pohyb plynové bublinky ; také byl nalezen por čtverhraného obrysu 

 s tekutinou a dvojí bublinkou, ze kteréhožto úkazu možno souditi na 

 pravděpodobnou přítomnost kyseliny uhličité v pórech křemene. 



Biotit má barvu hnědou a jeví silné rozdíly absorpce: J | (001) 

 jest tmavohnědý a neprůhledný (skoro černý), J_(001) žlutavě hnědavý, 

 světlý. Při pozorování zhášení mezi kříženými nikoly sotva lze pro 

 delší zatmění jeho stanoviti, zdali zháší přesně rovnoběžně s plochou 

 základní, jenom lze říci, že úchylka, je-li jaká, není velkou. Také 

 obrazy v konvergentním polariso váném světle jsou málo znatelný, jeví 

 se však býti opticky dvojosým. Drobných uzavřenin mívá poskrovnu, 

 a jsou to zrnka magnetitu, často pak podlouhlé nebo narůžovělé 

 zrnko titanitu, ponejvíce oblého tvaru. 



10 ) Srovn. F. Becke : Über Zonenstructur der Krystalle in Erstarrungs- 

 gesteinen. Tscheemak's Mineralog, u. petrogr. Mittheil. Band XVII. pag. 97. 



