g XVII. J. Fišer: 



Magnéto a titanit jsou původními součástkami horniny. Vyskytují 

 so uzavřeny jak v biotitu tak i v živcích a v křemeni. Magnetit bývá 

 často v podobě krychliček neb zrnek s krychlovými výběžky, titanit 

 v podobě oválních zrnek. 



Promísení součástek horniny není ve výbruse dosti stejnoměrné. 

 Živce často hraničí na sebe a biotit bývá na některých místech 

 hojnější, na jiných vzácnější. Hlavní součástky se málokdy pronikají, 

 jen drobnější šupinky biotitu bývají uzavřeny v živcích a v křemenech, 

 větší pak zasahují ob}čejně jen do krajních části nerostů těchto. 

 Nejčastěji biotit bývá vtěsnán mezi druhými součástkami: jednak 

 mezi živci, jednak mezi živci a křemenem. Magnetit a titanit však 

 bývá pravidlem zarostlý v hlavních součástkách žuly, nejčastěji pak 

 vrostlý do biotitu neb aspoň s biotitem sdružen. Křemen vyplňuje 

 mezery hlavně mezi živci. 



Obrysy biotitu jsou vždy allotriomorfní, všelijak laločnaté a vy- 

 krajované. Živce, kde přiléhají k biotitu nebo k sobě, bývají nejčastěji 

 nedokonale vyvinuty, i když jsou někdy značně blízky krystalografi- 

 ckému tvaru. Vůči křemeni jevívají však živce často rovné omezení 

 krystalografické. 



Jest patrno, že magnetit a titanit jsou nejstaršími součástkami 

 žuly, křemen pak součástkou nejmladší. Mezi vývoj prvních a vývoj 

 křemene připadá vývoj biotitu a živců, část, však biotitu začala se 

 vyvíjeti přece poněkud dříve než živce. 



Partie žuly právě vypsaná neobsahuje ani pyroxenu ani amfibolu, 

 náleží tudíž ku vlastním granitům biotitickým. Dle povahy součástek 

 jest kyselejší a zároveň chudší na železo a vápník nežli tmavší partie 

 téže horniny. 



b) Světlejší proužek v biotitické žule. 



Proužek žíle podobný s krajem zřetelným ale málo ostrým. 



Hlavní součástky: alkalické živce, křemen, málo biotitu. Živců 

 jest bez mála 3 / 4 , křemene asi 7 4 , biotitu asi 7 20 celých vzorků. 



Akcessoricky malounko magnetitu, apatit byl marně hledán. 



Převládají živce nad křemenem. Zrno jest nestejnoměrné, značnou 

 části 7 2 — 1 mm velké, některá živcová zrna dosahují i 3—4 mm. 

 Stopy světlejšího a tmavšího proužkování, rovnoběžného ku směru 

 žíly. Okolní žula jest celkem světle šedého tonu a má zrno větším 

 dílem 1 — l 1 /, mm veliké. 



