Kraj žuly a povaha sousedních hornin. 13 



děnými často do řad skoro dle vertikálního sméru amfibolu rovno- 

 běžných. Tmavší místa — zejména kraje zrn takových - - obsahují 

 oněch rud daleko méně, nezřídka skoro žádné. Mimo to světlé partie 

 amfibolu mezi kříženými nikoly objeví se býti málokdy homogenní, 

 nýbrž nejčastěji jakožto aggregát zrnek drobnějších, často podlouhlých 

 a všelijak laločnatých, kdežto temnější kraje amfibolových zrn bývají 

 obyčejně jednotný. Lze tudíž dle znaků právě vypsaných souditi, že 

 bledší amfibol vyvinul se přeměnou nerostu jiného totiž pyroxenu, 

 jehož stopy místem v amfibolu uzavřené lze ještě nalézti a sice pře- 

 měnou ještě v magmatu samém, poněvadž tmavý krajní amfibol jest 

 původní součástkou horniny. Zbytky pyroxenu, jež ve výbruse mikro- 

 skopem lze nalézti, jsou vždy jen uzavřeny kolkolem amfibolem. Průřezy 

 jejich jsou v jádru bud! skoro čirý se slabounkým nádechem do zelenavá 

 a náležejí jednoklonnému pyroxenu nebo narůžovělé a pak pleochroické 

 mezi tonem narůžovělým a zelenavým, jež náležejí hypersttienu. Obyčejně 

 jsou průřezy ony laločnatě omezeny. Samy uzavírají něco drobných 

 pórů a nemnoho zrnéček rudních, jsouce hmoty jasné. V puklinách 

 jejich však bývají usazeny řádky hojných drobounkých rud. Dále ke 

 kraji pyroxen bývá hnědě zakalen hojným přejemným práškem rudním 

 a dále již začíná tmavými rudami prostoupený amfibol patrně z pyro- 

 xenové hmoty vzniklý. Některé aggregáty takového amfibolu mají 

 nápadně hojné drobné rudy, zajisté hlavně přeměnou hypersthenu 

 vyloučené. Orientace větších partií amfibolu bývá k původnímu pyro- 

 roxenu taková, že mají společné vertikální pinakoidy, pročež příčné 

 průřezy amfibolu takového s jádrem pyroxenovým zhášejí najednou. 



Uzavřeniny amfibolu jsou: nečetné drobné póry s tekutinou 

 a plynem, magnetit a místem i zřetelný pyrit, zde onde šupinka bi- 

 otitu; do kraje vrůstá i zrnko žlutého epidotu, jenž nezřídka zdá se 

 míti povahu původní příměsi horniny 12 ) S biotitem někdy amfibol 

 i vzájemně se prorůstá, častěji však s ním srůstá po pokraji. Na 

 některém místě zdá se, jakoby drobnější biotit vznikal na útraty 

 amfibolu. 



Jsou partie, kde amfibol kompaktní převládá nad amfibolem 

 aggregátního složení a má v průřezech intensivnější zbarvení do 

 hnědá, se kterýmžto zbarvením vzrůstá i jeho absorpce, jež jeví se 

 býti v silnějším výbruse velmi silnou. 



12 ) Epidot vzniká také druhotně rozkladem horniny a usazuje se v pukli- 

 nách jejich. 



