Kraj žuly a povaha sousedních hornin. 15 



2. pro svůj obsah původního jednoklonného pyroxenu a hyper- 

 sthenu 14 ) ponejvíce asi magneticky proměněných na amfibol, 



3. pro příměs něco nejspíše původního epidotu. 



Těmito vlastnostmi vyjímaje obsah hypersthenu - - upomíná 

 na krajní partii žuly svrchu popsanou, jen fiuidálních zjevů v ní ne- 

 shledáváme. Obsahem hypersthenu poukazuje však zase na souvislost 

 s partiemi dioritovými níže popsanými. 



Pořádek vylučování nerostů z magmatu lze stanoviti : 1. byly rudy 

 a pyroxen, 2. amfibol, 3. biotit, 4. živce, 5. křemen. Jednotlivé doby 

 zasahovaly do sebe, jak svědčí místem prorůstání amfibolu a biotitu, 

 živce a křemene; zdá se však, že krystalace dělá se ne dosti volné, 

 snad za tlaku náhle zvětšeného, když živce obsahují často uzavřený 

 drobný amfibol v sobě, jehož látka nemohla se již spojiti, jako 

 jinde bývá při pokojné krystalaci, s příslušnou ostatní látkou am- 

 fibolovou. 



Poněvadž pak krystalaci biotitu končí vývoj železitých sou- 

 částek horniny a sousední partie žuly jest žula čistě biotitická, lze 

 souditi, že krystalace této basičtější partie horniny začala vývojem 

 pyroxenu a amfibolu poněkud dříve, nežli krystalace silikátů sou- 

 sední partie biotit ické, čili že tato basičtější partie jest vyloučeninou 

 a sice starší magmatickou vyloučeninou, nikoli snad zbytkem magma- 

 tovým, zůstalým po vykrys tálo vání části kyselejší. Tudíž možno i ba- 

 sičtější kraj granitu zdejšího sám pokládati za starší vyloučeními 

 nežli kyselejší partie prostřední 



e) Vzorek z oddílu dioritového. 



Hlavní součástky : převládají plagioklasy prostřední basickosti, 

 pak jest něco zelenavého, jednoklonného py- 

 roxenu často s jádrem hypersthenovým a něco 

 biotitu. 

 Akcess. „ : křemen, zelený amfibol (hlavně jakožto úzký 



kraj zeleného jednoklonného pyroxenu), ma- 

 gnetit, epidot. 

 Živce s křemenem dohromady činí asi 3 /4 5 jednoklonný py- 

 roxens hypersthenem zaujímají kolem 1 / s a biotit činí podobně tež 

 asi x / 8 celých vzorků. 



15 ) Hypersthen v granitu byl dosud jen vzácně nalezen, jmenovité n. p. v jižním 

 Norsku. Cf. íj. Rosenbusch: Elemente der Gesteinslehre. Stuttgart 1S98, pag. 82. 



