IQ XVII. J. Fišer: 



Stptktura : zrnitá, ne dosti nestejnoměrné zrno, hlavních sou- 

 částek průměrně 2 mm veliké, akcessorických mnohem drobnější, 

 avšak také některé živce dosahují toliko 1 / 4 až 1 / a mm velikosti. — 

 Vývoj jest hypidiomorfně zrnitý: živce jsou často aspoň velkým dílem 

 idiomorfně omezeny, jednoklonný pyroxen nezřídka blízek omezení 

 idiomorfnímu, ale málokdy částečně krystalograficky omezen, oby- 

 čejně nepravidelně s drobnými zářezy. Hypersthen jest po krajích 

 nejčastěji drobně laločnatý, biotit nepravidelně hrubě laločnatý, jen 

 vůči křemení idiomoríhí; křemen vyplňuje kouty mezi součástkami 

 jest allotriomorfné vyvinut, magnetit krystalován v krychlích neb 

 vyvinut v zrnech s krychlovými výběžky. 



Dle těchto znaků hornina o sobě byla by zvána dioritem a sice 

 dioritem pyroxenickým. 



Živce náležejí členům plagioklasů od oligoklasu prostřední smési 

 až do kyselého labradoritu. Největší část jejich hmoty zdá se ná- 

 ležeti směsi řady andesinové. Všecky jmenované druhy plagioklasů 

 vyskytují se také samostatně, častěji však bývají združeny zonálně 

 nebo nepravidelně. Oligoklas vyskytuje se často jako rámec, andesin 

 nebo labradorit pak nejčastěji jakožto jádro živcových zrn. Bývá 

 tudíž jádro zrn takových nejčastěji basičtější, kraj pak kyselejší. 

 Někdy činívá však také basičtější hmota proužek v zrnu, jehožto 

 jádro a zevnější kraj zároveň jest kyselejší, výminkou pak druží se 

 ku případu tomu, že jádro zrnka jest kyselejší a kraj basičtější. Při 

 nepravidelném rozdělení látky různě basické vzniká skvrnitost s kon- 

 turami jakoby rozlezlými, patrná teprve mezi kříženými nikoly. Roz- 

 díly basičtějších a kyselejších partií živcových lze konstatovati po 

 krajích výbrusu srovnávací methodou Beckeho pozorováním lomu 

 světelného. Nezřídka však i zarůstají do sebe individua živcová; 

 i nalezneme různé směsi chemické s hranicemi ostrými jak dle 

 zákona albitového, tak též někdy dle zákona periklinového. Akces- 

 soricky vyskytuje se něco málo orthoklasu, albitu a basičtějšího la- 

 bradoritu. 



Jakožto drobné uzavřeniny živce jeví jen malounko rozmanitých 

 pórů s čirou tekutinou a bublinkou plynovou. Zřetelněji vyniká něco 

 drobounkých krychliček a zrnek magnetitu, oblých zrnek pyroxenu 

 a něco šupinek biotitových, částečně idiomorfně omezených, někdy 

 i vláskovité hnědé tyčinky neznámého složení, jež mezi kříženými 

 nikoly zůstávají temny. Pyroxenová zrnéčka a biotitové šupinky bý- 

 vají místem nápadně hojny. 



