Kraj žuly a povaha sousedních hornin- 25 



příbytek haematitu, tudíž proměnu, a v puklinkách okolních lze zna- 

 menati usazování epidotu. Tedy i v sousední hornině zachovány jsou 

 známky působení rozkladného, jakého u žil aplitových eruptivního 

 původu obyčejně zde neznamenáme. Naproti tomu nelze nijak tvr- 

 diti, že by hmota aplitová pocházeti mohla vyloužením právě jen 

 z přímého sousedství, nýbrž množství aplitové hmoty jest v poměru 

 ke změněnému kraji sousední horniny mnohonásobně větší. 



e) Aplitu vzorek 5. 



Ve tmavé amfibolické žule byla pozorována masově červená žíla 

 aplitu zrna ponejvíce jemného s jednotlivými zrnky živce a křemene 

 na 1 / 2 mm. zřídka 1 mm velikými. 



V tenkém výbruse sezná se již prostým okem příčina červena- 

 vého zbarvení jakožto jemný prášek haematitový, horninu dílem skvr- 

 nitě a proužkovitě, dílem v jemném rozptylu prostupující. 



Hlavní součástky: křemen, alkalické živce. 



Akcessorické součástky : něco magnetitu, haematit a něco biotitu. 



Haematit jest patrně součástkou druhotnou, vznikaje částečně 

 zřetelně rozkladem magnetitu, částečně jsa nejspíše iufiltrován zejména 

 do puklinek a mezi zrnka horniny. 



Biotit činí aggregáty jemných šupinek často chloritovaných ne- 

 stejnoměrně roztroušené, ponejvíce pak řádkovité podoby vzájemně 

 téměř rovnoběžné. 



Živce: orthoklas a mikroklin, velmi málo oligoklasu a stopa 

 mikroperthitu. Orthoklas jest jednoduchý, málokdy dvojen, mikroklin 

 buď všecek čtverečkován nebo částečné jednoduchý a částečně čtve- 

 rečku ván. Místem čtverečkovaná partie jeví zároveň kataklasu, kdežto 

 jednoduchá partie jest kataklasy prosta; i jest možno, že někdy čtve- 

 rečkování vzniká v mikroklinu hlavně tlakem. Mikroperthit jest ortho- 

 klas s vrásky albitu. 



Pozorováním horniny v tenkém výbruse objeví se již prostému 

 oku dojem horniny slohu rovnoběžného, zejména z uspořádání řádko- 

 vitých aggregatů biotitových a pak i ze souhlasného uspořádání hae- 

 matitových proužků. 



Mezi kříženými nikoly činí hornina dojem horniny klastické, 

 slohu rovnoběžného. Křemeny a živce jsou vesměs omezeny allotrio- 

 morfně, často zubatě a zhášejí často undulosně. 19 ) Velikost zrna jest 



19 ) Srovn. H. Rosenbusch : Mikroskopische Physiographie der massigen Ge- 

 steine. 3. Auü. II. Th. pag. 462. 



