os 



XVII. J. Fišer: 



podlouhlého amfibolu v celém průřezu seřaděna jest poněkud shodně 

 dle tohoto proužkování, třeba by nebyl zároveň právě rovnoběžným, 

 nýbrž velkou částí v ostrých úhlech divergentním. 



Mimo to však vyskytuje se stébelnatý amfibol také ve skupinách 

 obrysů hranatých neb oblých až i čočkovitých na průřezech 1 / 2 až 

 1 mm velikých, kde seřaděn jest buď úplně nepravidelně nebo vějíř- 

 kovitě s vějířky tu a tam od stěn se rozbíhajícími. Zdá se, že partie 

 takové jsou druhotným nějakým výtvorem. Povšimnutí jest hodno, že 

 některé jiné skupiny stébelnatého amfibolu bývají promiseny přehoj- 

 nými drobounkými zrnéčky titanitu, což též zdá se poukazovati na 

 druhotný původ skupin takových z jiného nerostu titanitem bohatého. 



Kde amfibol bývá méně četný, zvláště pak, kde činí vláskovité 

 jehlice bývá smíšen s křemenem nebo zoisitem (epidotem), někdy i se 

 šupinkami bledě hnědého biotitu o slabé absorpci. 



Ostatně i křemen bývá nezřídka prostoupen přečetnými zrnky 

 titanitu ; epidot jich neobsahuje, ale bývá tu i tam s nimi také 

 sdružen. 



Zoisit s epidotem činívají též často skupiny jemných zrnek 

 poněkud samostatné, jsou však i tam promiseny amfibolem a titanitem, 

 někdy i něco tmavými, práškovitými rudami, částečně zřetelným py- 

 ritem a kalcitem. Místy přidružuje se křemen a šupinky kaolinu po- 

 dobné zakalují pole. 



Celkový sloh není přesně rovnoběžný, ani pouhé proužkování, 

 nýbrž proužkování sdružené s aggregací čočkám podobnou. 



Hornina amfibolická právě popsaná, jest nejspíše proměněná 

 hornina ze skupiny hornin vápníkem bohatých. Aspoň nějakou část 

 amfibolu, pak zajisté aspoň hlavní část zoisitu, titanit a všechen 

 kalcit lze považovati za druhotné nerosty. Poněvadž kalcitu jest 

 v hornině poměrné malounko a částečně i po stranách puklin jest 

 usazen, lze za hlavní příčinu přeměny pokládati stlačení horniny: 

 tudíž i povšechná struktura může býti úplně druhotného původu; 

 původní hornina mohla byti'massivniho slohu, snad nějaká hornina žilná. 



Ale z kterých nerostů původní hornina byla složena, ze vzorku 

 samého přímo souditi nelze. Amfibol zdá se býti částečně i původním, 

 zoisit pak a epidot vznikly hlavním množstvím nejspíše přeměnou 

 basických plagioklasů. Není vyloučeno, že původně byla hornina mal- 

 chitického habitu, snad i poněkud odinitům blízká. 



