42 XVII. J. Fišer: 



lišty bývají dosti stejnoměrně zbarveny, větší však zrnka jsou uvnitř 

 často nahnědlá a temnější, krajem pak zelená světlejší. Zelenější 

 partie vykazují zároveň zřetelně vyšší dvojlom než partie hnědavá. 

 Omezení jest allotriomorfní u větších zrn, u lišten v pásmu verti- 

 kálním nezřídka poněkud idiomoríní. Povaha větších zrn jest bud 

 kompaktní, anebo mezi kříženými nikoly mají vzhled agreggatů 

 z lištovitých drobnějších individuí složených. Pórů jest poměrně 

 málo, obsahují čirou tekutinu nebo plyn. 



Biotit jest hnědý a pleochroický : pro chvění || (O »1) hnědý 

 se silnou absorpcí, J_ (001) žlutavý velmi světlý. Má tvar nepravi- 

 delně omezených šupinek a bývá dílem roztroušen ve hmotě základní, 

 dílem pak srostlý s většími zrny amfibolu, často též i v těchto 

 uzavřen. Sám zvláštních uzavřenin nejeví. Jest drobný, dosti hojný 

 a skoro již podstatnou součástkou horniny. 



Živce vtroušené jsou hlavně orthoklasy, malým množstvím 

 i plagioklasy, z nichž zvláště oligoklas lze konstatovati. Živce hmoty 

 základní jsou rovněž většinou orthoklasy, jak lze posouditi zejména 

 dle lomu světla přirovnáním k zřetelným vrostlicím zvláště po okraji 

 výbrusu. Avšak i něco plagioklasu a sice oligoklasu obsahuje hmota 

 základní, jak prozradí se týmž způsobem, ačkoli zrnka základní 

 hmoty jsou vyvinuta všecka jen jednoduše. 



Pyrit jest aspoň částečně původní součástkou, totiž tam, kde 

 okolí jeho jest zcela čerstvé zachováno a nelze zjistiti puklinek ve- 

 dlejších nebo limonitu. Činí aggregáty kompaktních zrnek; přes 

 1 mm velká zrna jeví výběžky krystalograficky omezené. Ze však tu 

 a tam bývá provázen i limonitem, není vyloučeno, že část pyritu 

 mohla by býti i druhotného původu. 



Apatit tvoří čirá, široká zrnka, obsahující řádky pramalounkých 

 pórů s čirou tekutinou a plynem. 



Křemen jest čirý, vyskytuje se však jen jako součást hmoty 

 základní, zřídka nalezne se aggregát větších zrnek allotriomorfně 

 omezených, která pak mimo čirou tekutinu a plyn uzavírají i drobná 

 zrnka zeleného amfibolu. 



Struktura a vývoj horniny. Struktura hmoty základní jest allo- 

 triomorfní. Nejeví však všude zrno stejně veliké, nýbrž místem drob- 

 nější, místem o poznání hrubší. Taktéž není všude stejně zbarvena. 

 Někde jest zelenější od hojného amfibolu, jinde hnědší od hojnějšího 

 biotitu, jinde pak světlá, kde amfibolu a biotitu jest poskrovnu. 

 Jednotlivá světlejší pole objeví se mezi kříženými nikoly někdy ja- 

 kožto jednotné zrnko živcové 1 j i až 1 mm veliké, jež uzavírá mikro- 



