48 XVII. J. Fišer: 



Hornina právě popsaná jest dle celkové povahy své granitový 

 porfyr amfibolický, arci mnohými zvláštnostmi vyznačený. 



10. Hornina v sousedství žuly. 



Hlavní součástky: živce (hlavně Orthoklas), amfibol a křemen. 



Ákcess. „ biotit, magnetit, ilmenit, apatit, titanit, epidot. 



V bélavé, na oko velmi jemnozrné hmotě, složené z živců a kře 

 mené vtroušena jsou zřetelná zrnka nebo I až 4 mm velké aggregáty 

 několika zinek černozeleného amfibolu. Vývoj většiny součástek jest 

 allotriomorfní. 



Hlavní množství živce jest orthoklas obyčejně značně zakalený, 

 malým množstvím přimísen jest plagioklas, poněkud čistší. Plagio- 

 klasová zrnka náležejí rozličným řadám, a byl zjištěn zvláště oligoklas 

 a kyselejší labradorit několikráte se zdvoj čatěním někdy dle zákona 

 albitového, jindy dle zákona periklinového, ale také jednoduchý labra- 

 dorit, jenže nečetuý, poznatelný dle značného lomu světla. 



Živec vyskytuje se jen jakožto součást základní hmoty horniny 

 a rozezná se od křemene již v obyčejném světle právě svým zákalem. 

 Lépe ještě lze pak posouditi strukturu hmoty základní ve světle 

 napadajícím, kdy objeví se povrch živců býti bílým, povrch pak 

 křemene čirým. 



Uzavřeniny živců jsou kapičky čiré tekutiny a bublinky plynové, 

 zřídka drobné zrnko rudní. V některých zrnkách živcových, 007 až 

 0*1 mm velikých vyskytují se sotva 0*01 mm drobná zrnka křemene 

 oblého tvaru uzavřená způsobem struktury mikropoikilické. Rozklad 

 děje se obyčejným způsobem: množí se póry s tekutinami a plynem 

 (druhotně) a vzniká kalný prášek kaolinovitý neb i muskovitový ; ate 

 zakalení prášku toho jest jen zdánlivo, pocházejíc od světelného 

 totálního reflexu (zatemnění) na přimísených bublinkách plynových 

 a kapičkách tekutiny. V napadajícím světle objevuje se prášek bílým. 



Křemen jest čirý, jeho uzavřeniny tekutin a plynu jsou ana- 

 logické jako v živcích a řádkovitě rozloženy. 



Amfibol jest zeleně průhledný a silně pleochroický : 

 v orthopinakoidu 1 1 c zelený tmavý J_ c zelený malounko světlejší, 

 a v klinopinakoidu || c zelený tmavý JL c zelenavě žlutavý skorém 

 do hnědá, světlý; 



v příčných řezech || b zelený tmavý, || a zelenavě žlutý světlý. Má 

 čerstvý vzhled a několikeré uzavřeniny. Nejmenší jsou kapičky tekutin 

 a bublinky plynové, nezřídka dle prismatu v řádky seskupené. Poněkud 



