Kraj žuly a povaha sousedních hornin. 5^ 



lze celek nazvati tuším nejvhodněji facielním komplexem granitového 

 porfyru. 



Různou povahu jednotlivých míst lze tedy pokládati za následek 

 štěpení původního magmatu v části basičtější a kyselejší. Pozoruhodné 

 jest, že povaha štěpení toho souhlasí i se způsobem vývoje sousední 

 žuly svrchu vypsaným, kterýmžto zjevem jest název „facielního kom- 

 plexu granitového porfyru" zajisté tím více odůvodněn. Lze pak 

 tuším dle vlastnotí svrchu vypsaných souditi, že magma řečeného 

 komplexu pošlo z téhož basiuu magmatového, z něhož později vyvi- 

 nula se i sousední žula. 



Z pojednání právě podaného následuje celkem: 



1. Pro kraj žuly byl pravý diorit i mikroskopickým zkoumáním 

 zjištěn a sice jakožto faciès žulová, ovšem živcová část nebyla 

 nalezena albitem, jak dřívější prameny poznamenávají, nýbrž shledána 

 plagioklasy sodnatovápenatými. Vyloučení dioritu toho seznáno bylo 

 jakožto starší odštěpení basičtější části z celého magmatu. 



2. V dioritu zjištěn obsah dvojího pyroxenu jakožto nejstarších 

 součástek a to jednak hypersthenu, jednak i jednoklonného pyroxenu. 

 Vývoj obojího pyroxenu jakožto nejstarších křemičitanů nalezen 

 i v basičtějších částech vlastní žuly, čímž bříbuznost partie žulové 

 s partií dioritovou i tímto znakem jest potvrzena. Kromě toho bylo 

 v žule konstatováno něco epidotu jakožto původní akcessorická 

 součástka. 



3. V žule shledány byly aplitové žíly dvojího původu: jedny 

 magmatického, druhé vzniklé vyloučením z okolní hmoty cestou vodní. 



4. Dokázána byla přes mnohé značné rozdíly morfo logické přece 

 genetická příbuznost porfyrických a jemnozrných hornin, vystupujících 

 od počátku sv. Janských proudů až k hranici žulové, jež lze nazvati 

 celkem „facielním komplexem granitového porfyru." Pročež jsou to 

 horniny původem svým se žulou příbuzné, vzniklé z téhož magma- 

 tového basinu, nač poukazuje zajisté i zjev štěpení jejich v části 

 basičtější a kyselejší zcela analogický, jaký shledáváme v sousední 

 žule. Stanovení toto dle mínění doc. dr. Jindřicha Bab víře přispěje 

 velmi k rozluštění geologicko — petrografických otázek okolí Jílovského, 

 neboť horniny tyto směřují do krajiny Jílovské. 



5. V některých horninách komplexu tohoto bylo spozorováno, 

 že při výronu jejich příslušného magmatu nastal náhle velmi silný 

 tlak, jehož působením drceny byly nerosty již vyloučené a vzniklo 



■i* 



