K ústrojnosti a vývoji hakterií. 3 



nějaké dospělé motolice i s mládětem tohoto cizopasníka. Na sériích 

 řezových celým Gammarem těžko lze určiti posledně jmenované para- 

 sity; i bylo by záslužné studovati je na materiálu živém. 



Vlastní zájem můj nesl se pouze k bakteriím, jednak co se týče 

 otázky organisace jejich a hlavně jádra a pak co se týče vývoje. 

 Neboť pozornost vzbuzuje, jestli nalezneme zárodky sporám podobné, 

 vyvíjející se v dokonalé bakterie v jedné a téže tekutině výživné, 

 kde dospělá forma žije a dále, jestli můžeme zjistiti faktum, že tato 

 dospělá forma ve všech případech bez výjimky nalézá se v klidu, t. j. 

 nedělí se, aniž zárodků na témže místě tvoří. Z té příčiny také samy 

 sebou naskytují se otázky o ústrojnosti i zárodků i dospělé, klidné 

 formy, jakož i otázky, kde se děje vlastní vývoj naší bakterie, jaká 

 jsou prvá stadia tohoto vývoje a jakou cestou do definitivního hostitele, 

 gammara, vnikají. 



V těchto poznámkách možno řešiti ovšem jen otázky prvé, 

 o ústrojnosti dospělé formy a její zárodků, jelikož druhý hostitel naší 

 bakterie, anebo vůbec ústředí, v kterém ona žije a se množí, jest 

 neznámo. Z té příčiny také neoznačuji cizopasníka Gammara speci- 

 fickým jménem. Přísluší zajisté do rodu Bacterium, a pokud žije 

 v gammaru, jest to tvar rozhodně nový již pro své zárodky, svou 

 velikost a organisa«; možno však, že druhé stadium vývoje, který 

 se děje asi mimo Gammara, jest již známo a určitým jménem opatřeno. 

 Proto jest žádoucno na místě samém, t. j. v Garschině sledovati celý 

 cyclus vývoje této bakterie, cyclus vývoje, který by na Polymorphismus 

 bakterií a vývoj jejich vůbec nové světlo vrhnouti mohl. 



O methodách volených ku poznání ústrojnosti naší bakterie, 

 netřeba se dlouho rozepisovati ; nejsouť nové ani zvláštní, avšak 

 v bakteriologii snad neužívané. Jak praveno výše, dalo se zkoumání 

 parasitů Gammara garšinského jen jaksi mimochodem, na praeparátech 

 již zhotovených obyčejnými methodami zoologickými a zbarvených 

 obyčejnými barvivy. Byl to hlavně magnesiový pikrokarmin a haema- 

 toxylin, jichž užil můj assistent Dr. Mrázek, v prvém případě do- 

 barvoval i modří Lyonskou. Hlavní věcí jest vlastně haemolympha, 

 v které bakterie a jich zárodky žijí a s níž současně byly fixovány. 

 Nemusilo býti užito tedy nijakých násilných prostředků k fixaci, jako 

 uschnuti, plamene atd. Bakterie zůstaly ve svém prostředí normálním 

 a nezměnily následkem toho přirozenou svou strukturu tělesnou. Tato 

 pak jeví se na praeparátech ve všech případech a bez výjimky tatáž, 

 není individua, jež by se podstatně svou ústrojnosti, neb jemnými 

 strukturami lišilo od ostatních. Zvláště pak jádra i u dospělých 



