4 XXII. Fr. Vejdovský: 



bakterií i u zárodku s velikou jasností a stálostí tvaru i velikostí 

 na všech praeparátech vystupují. Taktéž se nemění ani rozdělení 

 cytoplasmy ani vakuol, zkrátka, všudy jedna a tatáž ústrojnost u miliard 

 individuí. Pročež nelze mluviti zde o artefektech, o formách involučních 

 a jevech plasmolytických. 



1. Ústrojnost bakterie dorostlé. 



(Stadium klidu.) 



Na obr. 1. jest znázorněna řada bakterií ve stavu dorostlém 

 (při zvětšení Zeiss, hom. imm., comp. oc. 8). Jsou tu přerozmanité 

 tvary v kterých se bakterie jeví. Daleko v největším množství, takřka 

 v devíti desetinách objevují se tyčinky 10 (i dlouhé a 3 {i ve středním pásu 

 èiroké, na obou pólech více méně stejně polokulovitě zaoblené. Jsou 



,«i 



[1 "i 



8 



'i* 



Obr. l. 



jednak jednotlivě roztroušené v haemolymfě a tudíž snadno pozoro- 

 vatelné, anebo v hromádkách nahloučené, v kterémžto stavu jednotlivé 

 tvary obtížněji lze vystihnouti. Avšak i tvary vřeténkovité, značněji 

 zkrácené nejsou vzácné, jako tyčinky ve středu zúžené, takže bakterie 

 nabývá tvaru skoro činkovitého (srovn. obr. I). Všecky a v každém 

 případě jeví se co individua, ani v jediném pádě nebylo shledáno 

 tvoření vláken, nebo i jen stop dělení. Zkrátka bakterie tyto představují 

 bez výjimky buňky ve stádiu klidu, jak i poměry jádra dosvědčují. 



Vnější obrysy dospělých bakterií tváří se ostřeji než u mladých 

 tyčinek, jak zvláště ukazují praeparáty zbarvené modří lyonskou. 

 Avšak dvojitou konturu blány buněčné na barevných praeparátech 

 nelze ani nejsilnějším zvětšením dokázati. Taktéž nelze na osamocených 

 dospělých tyčinkách zjistiti vnější rosolovitý obal, avšak že takový 

 skutečně existuje, dokazují výše zmíněné shluky, v nichž bakterie asi 

 společnou rosolovinou jsou slepené. Skutečně také na shlucích, vězících 

 v těsných lakunách na periferii nefridií a sestávajících z menšího 



