K ústrojnosti a vývoji bakterií. 7 



i konkrece protoplasmy, jež optický klam dokonávají; tou cestou se 

 mohly prý i veliké centrální vakuoly za jádra vyhlásiti. Fischer rovněž 

 popírá existenci jádra, ovšem jeho vývody jdou hlavně proti níže 

 uvedeným názorům Bütsciiliho o t. zv. centrálnímu tělísku, jakožto 

 vlastnímu jádru bakterií. Fischer dokazuje totiž, že bakterie jsou silné 

 plasmolysující, kterážto schopnost předpokládá přítomnost většího 

 množství vodnaté tekutiny. 



„Centrální tělísko" Bütschliho redukuje Fischer u bakterií 

 a oscillarií na předcházející působení lihu atd., čímž se kontrahuje 

 veškerá plasma, pěnitou strukturu odvozuje pak z vláken plasmatických, 

 udržujících se při plasmolyse mezi staženou cytoplasmou a blanou 

 buněčnou. Ukazuje dále, že jádra buněčná v poměru k buňce tím jsou 

 menší, čím nižší jest ústrojnost organismu a že také dle toho jest 

 očekávati, že veliký, „Centralkörper" Bütsciiliho nemůže býti jádrem, 

 jakož tedy také v nejnižších a nejmenších organismceh rostlinných 

 jádro přítomno býti nemůže. Skutečně také nemohl Fischer u velikého 

 počtu bakterií „Centralkörper" nalézti. Taktéž Zopf, jenž místo 

 domnělého jádra nalezl u Bacillus oxalaticus velikou centrální vakuolu. 

 Migula pak po vývodech Fischerových tvrdí docela, že v mladých 

 tyčinkách bakterií není vůbec nijakého rozlišení cytoplasmy a že 

 teprve ponenáhlu ve plasmě stejnoměrné rozdělené vyvíjí se „Central- 

 körper" zprvu „undeutlich und klein, später erheblich an Grösse 

 zunehmend ein centrales Gebilde, welches sofort an den Zellkern von 

 Schottelius und an den Centralkörper Bütschli's erinnert, in Wirk- 

 lichkeit aber eine grosse centrale Vakuole ist, dem Zellsaftraum 

 anderer Pflanzenzellen entsprechend". 



2. Největší počet autorů vykládá za jádro celé tělo bakterie, 

 blanou buněčnou obdané, takže cytoplasma jest ve velice nepatrné míře 

 vyvinuta, anebo i docela schází. Zprvu proslovili náhled ten Hceppe 

 a Klebs. Butschli pak snažil se jej důkazy provázeti. Pokud jsem se 

 nepřesvědčil o jiném, pokládal jsem názory Bütschliho za správné 

 a přijal výklad ten i do své „Zoologie všeobecné". 



Stanovisko Bütschliho jest toto: Čím menší jsou tvary buněk, 

 tím jednodušší musí býti ústrojnost jejich. U větších bakterií nutno 

 rozeznávati vedle blány buněčné periferickou „Rindenschicht" a vniterný 

 „Centralkörper" a tyto součásti obsahu buněčného mají strukturu 

 pěnitou. Onen „Centralkörper" jest dle Butcshli jádrem, ježto se 

 intensivněji barví, než vrstva periferická. Červená zrnka v centrálním 

 tělísku jsou ony elementy, jež před Botschlim popisoval Ernst za jádra. 



