Morfologie t. zv. žlázy tykadlové a skořápečné. 7 



popisuje a určuje buňky ty jako klapky, jež zabraňují, aby se obsah 

 z nefridia do váčku coeloinového vraceti nemohl. 



4. Všeobecné. 



1. Fysiologie exkrece nefridiem tykadlovým. 



Haemolympfa se svými lymfocyty vniká do haemocoelu Za živa 

 v průsvitných exemplářích Niphargň snadno lze se přesvědčiti, že 

 hlavní proud haemolymfy vracející se ze spodního tykadla, vniká 

 do zmíněné lakuny a že proud ten jde na celé periferii nefridia přímo 

 do haemocoelu. Na řezech zde skutečně nalézáme haemolymfu 

 koagulovanou. 



Tudíž právem se uznává, že se v haemoceolu děje odstraňování 

 exkrečních hmot z haemolymfy a diffundování jich skrze stěny míšku 

 coclomového do dutiny jeho. Že i- ve žláze skořápečné tak se děje 

 dokazuje již epithel Titanetha, jehož buňky coelomové jsou naplněny 

 konkrecemi výměsnými (Nemkc). Ale v dutině coelomu nenalézáme 

 nikdy pevných součástí exkrečních ; zde jest přítomna pouze hmota 

 polotekutá, ve tvaru krůpějí neb vláken, která jest sotva schopnou, 

 aby sama aktivně do nefridia vytékala. K dalšímu odvádění ji musí 

 býti nápomocným apparat nálevkový, při čemž zajisté největší úlohu 

 hraje sval okružný. Představuji si mechanismus ten tak, že se při 

 stálém naplňování míšku hmotami exkrecními stěny jeho rozšíří, jakož 

 i ústí nálevky a že posléze přejde čásť oněch hmot clo ústí sama. 

 Náhlým pak smrštením svalu okružního posune se ona hmota dále 

 do nefridia a sevřením buněk nálevky zavře se ústí tak, že se exkrety 

 zpět do míšku vrátiti nemohou. 



2. Hodnota morfologicJcá. 



Různé názory o významu tykadlové a skořápečné žlázy lze 

 shrnouti následovně : 



1. Dle jednoho výkladu (Weismann, Claus, Grobben atd.), jsou 

 žlázy ony orgány, v nichž se může „konečný váček („Endsáckchen") 

 srovnávati s glomerulem a „močový kanálek (Harnkanälchen)" s tubuli 

 contorti ledvin obratlovců. Weldon 3 ) připojil se k tomuto názoru 



3 ) Weldon, The coelom and nephridia of Palaemon scrratus. Journ. marine 

 biolog. Associât. I. 1899. p. 162 — 168. — The renal organs of certain Decapod 

 Crustacea. Quart, microsc. Journ. Vol. 32. p. 279 — 291. 1891. 



