r ) XXV."Vilém Appelt: 



stává ona hranice mezi „spodní massou rnedularní" a „spodní vrstvou 

 fibromedularní". Jsou totiž poslední výběžky elementů (patrně koni- 

 rnissurovýcli), spojujících optický traktus s ostatním mozkem seřaděny 

 tak, že tvoří plochu kulovou, ku které se opět přikládají dendrity 

 elementů receptorických, tvořících optický nerv. Všechny receptorické 

 elementy nekončí ovšem v tomto místě, mnohé prostupují vrstvou 

 dendritů hloub do mozku, končíce patrně v rozmanitých místech. 4 ) 

 Schematicky jsou popsané poměry znázorněny na text. obr. 1. 



Krom toho shledáváme v gangliu optickém elementy, naznačené 

 na text. obr. 2., hojně větvené zejména v Saint-Remy-ovc spodní 

 vrstvě fibromedularní. 



„Hoření vrstvu fibromedularní" můžeme pokládati za samotné 

 ganglion, dle jednotlivých druhů více neb méně redukované (ganglion 

 epiopticum, g. eo., tab. I., obr. 10.) a spojené s vlastním gangliem 

 optickým chiasmatem (ibid., chs). Z forem, které jsem studoval, jest 

 ganglion epiopticum nejlépe vyvinuto u Acantholopha (obr. 10, tab I.), 

 kde vidíme zcela typicky oddělený komplex punktsubstance, obklopený 

 na všech stranách gangliovými jádry, byť i ne tak hustými, jako mezi 

 oběma ganglii optickými v užším slova smyslu. U Acantho- 

 lopha je také chiasma {chs.) nejtypičtěji vyvinuto, u jiných zkouma- 

 ných rodů, Platybunus, Phalangium a p. je často dosti redukováno. 

 Nejvíce však podléhá proměnám úprava gangliových jader poblíž 

 epioptika. U Acantholopha nasvědčuje úprava gangliových jader do- 

 konalému rozdělení optického traktu ve dvě ganglia. U Phalangia 

 to již není tak typické; zde sice vnitřní vrstva gangliových jader 

 (g. j.) zasahá poněkud výše než u Acantholopha, a to po celé vnitřní 

 délce epioptika, ale na vnější a hoření straně tohoto jádra vůbec 

 nejsou vyvinuta. — U Platybuna konečně vnitřní vrstva gangliových 

 jader zasahá jen ku chiasmatu, kdežto na vnější a hoření straně 

 epioptika jádra vůbec nenalézáme. — Je tedy ganglion toto patrně 

 na cestě degenerace, jsouc — pokud mi známo — nejlépe vyvinuto 



4 ) Na jednom preparáte jsem shledal receptorický element s hoření strany 

 mozku přicházející a rozvětvující se v nepatrné výběžky na místě, označeném x 

 (tab. II., obr. 5.). Patrně to byl (dle směru) element optický. — Při té příleži- 

 tosti musím podotknouti, že i Golgi-ho methodou lze dosti dobře rozeznati, která 

 z periferickýeh vláken jsou effektorická a která receptorická. Elementy effektorickť 

 jsou mnohem silnější, hojně větvené a rovně neb v hrubých záhybech probíhající. 

 Vlákna receptorická jsou tenká, často vlnitě probíhající a nevětví se, až teprve 

 na svém konci. Ku rozpoznání elementů kommissurových je ovšem nutno znáti 

 celý průběh. 



