j.j XXV. Vilém Appelt: 



straně v dosti pravidelných intervallecli krátké, keříčkovitě rozvět- 

 vené výběžky. Takové elementy, souvisící patrně s buňkami, ležícími 

 v komplexu buněčném mezi ganglii optickými a „corps stratifié", 

 tvoří bustou vrstvu v dolení části jmenovaného útvaru (tab. II. obr. 

 !.. 3., 4., 6. a 7., c. str.). — V hoření části „corps stratifié" shledá- 

 váme jednak husté sítivo nervových vláken, jednak také obloukovité 

 elementy — výběžky to buněk zmíněné massy buněčné — které však 

 nejsou tak pravidelné a tak rozvětvené, jako výše popsané elementy 

 (tab. II., obr. 7., c. str.). — S jakými elementy souvisí buňky ve 

 střední části onoho komplexu buněčného (tytéž obrazy, b. $ ), nebylo 

 možno vystihnouti. Některé výběžky těchto buněk prostupují „corps 

 stratifié", končíce někde v spodních částech mozku. Podobné elementy 

 vystupují také z massy buněčné, ležící před „corps stratifié" a ty 

 taktéž končí ve spodních partiích mozku (tab. IL, obr. 2., b. g y ). 



Popsané útvary jsou patrně vesměs elementy kommissurové, 

 sprostředkující jednak mezi jednotlivými částmi optické krajiny mozku, 

 jednak mezi touto a krajinami sousedními, snad i břišní páskou. 



Ganglion chelicerové leží po stranách jícnu a vyčnívá hoření 

 svou částí do mozku (tab. L, obr. 4., g. cli.). 



Na podélných řezech (sagittalních) pozorujeme, že do ganglia 

 chelicerového táhne se svazek vláken nervových šikmo z břišní pásky, 

 jakožto pokračování podélné kommissury thorakalních ganglii (tab. L, 

 obr. 2. a 3.). Jest tedy ganglion chelicerové v těsné souvislosti 

 s břišní páskou a patrně jen z důvodů ekonomických posunulo se 

 do mozku. 



Náhled Viallanův, dle kterého chelicery odpovídají I. páru an- 

 ténu korýšů a antennám stonožek a hmyzů, dlužno tedy již z morfo- 

 logických důvodů zamítnouti ; ostatně existují u jiných skupin Arach- 

 nidů (Araneae, Scorpiones) údaje embryologické, dle kterých se che- 

 licerová ganglia zakládají jakožto část břišní pásky a teprve později 

 se posunují nad oesofagus (Šimkevič 1887. a j.). 



Nerv chelicerový vystupuje z ganglia asi ve výši hořeního kraje 

 jícnu, obrací se záhy nahoru a více ku středu, až konečně přijde ku 

 vnitřní straně dutinové vchlípeniny rostro-chelicerové (text. obr. 4., 

 cht. eh.), tuto obejde ve směru naznačené šipky a dospěje na místo 

 označené písmenou w (tamtéž!), kde se dělí: jedna větev jde do che- 

 hcer, obrátivši se poněkud ku břišní straně, druhá se ihned rozvět- 

 vuje, innervujíc frontální krajinu hlavohrudí. Snad tyto větve na- 



