Studie o nervové soustavě- Ehalangiínů. 17 



dle Saikt-Remy-Iio z protocerebra a tritocerebra (homolog, se stej- 

 nojmennými útvary hmyzu, stonožek a korýšů), dle ViALLANEs-a z pro- 

 tocerebra a deutocerebra. Co se týče Saint-Remy-iio, připouští tento 

 autor, že chelicery představují homologon s mandibulare ostatních 

 Arthropodů, jsouce prvotně innervovány z břišní pásky; rostrum pak 

 je innervováno z ganglia, jež odpovídá tritocerebru hmyzu, stonožek 

 a korýšů. — Naproti tomu soudí Viallanes, že se i chelicery i rost- 

 rum innervují z deutocerebra a že představují nám tedy chelicery 

 homologon s I. párem antenn Crustaceí (s antennami Myriapodû 

 a Hexapodů), kdežto pro rostrum Arachnidû u ostatních členovců 

 homologon neexistuje, neb aspoň jím jistě není hoření pysk. 



Na přední straně mozku, poněkud výše, než právě popsané 

 útvary, popisuje Saist-Remy zvláštní útvar, který nazývá „organe 

 lobule" a kreslí ho na tab. XII., obr. 127., m. 1. Popis jeho je dost 

 správný a také mu neušla ona zvláštní massa velice nepatrných jader 

 gangliových, která tento organ z přední strany obklopuje. Nejlépe jsou 

 tato drobná jádra patrná na řezech sagittalních, kde vynikají svým 

 kontrastem proti okolním buňkám gangliovým (tab. I., obr. 11.). 



Na takových řezech jeví se „organ lobulovaný' : jako výčnělek 

 punktsubstance do zmíněné massy drobných jader. — Patrně tato 

 specialisace organu má svůj důležitý fysiologický význam, zejména 

 ony nápadně malé rozměry jader, pokrývajících přední stranu útvaru. 



Tak z v. „lobes cérébraux" tvoří v přední části hoření strany 

 mozku dva výběžky do přední hoření massy buněčné (tab. L. obr. 

 1. Ic.) Loby cerebralní tvoří hlavní a největší část mozku. Na spodní 

 straně sahají až pod oesofagus, jak tomu nasvědčují nesčetné den- 

 drity, jež pozorujeme na preparátech Golgiho methodou zjednaných 

 (tab. IL, obr. 1. a 2.) ; sahá zde tedy vlastní mozek až k místu, 

 označenému x. 



Následkem toho nastává zde zajímavá změna polohy jícnových 

 kommissur. Tyto neobjímají, jak to z pravidla pozorujeme, oesofagus, 

 nýbrž následkem vzrůstu mozku se posunuly pod jícen, přiblíživše se 

 v některých případech skoro na dotek k sobě (tab. L, obr. 1., tab. 

 IL, obr. 2., 4. a 5., k. j.). Jsou ovšem vyvinuty jen v přední části 

 nervové soustavy, tvoříce přímé pokračování jednak konnektivů 

 břišní pásky (tab. L, obr. 4., h. j.), jednak svazků vláken nervových, 

 vycházejících periferickými nervy kráčivých končetin ven (tab. I., obr. 

 L tab. IL, obr. 8., h. j.). 



Ti. mathematicko-přírodovědecká. 1900. 2 



