OQ XXV. Vilém Appelt: 



vši in hojnou hmotu intercellularní (7*. i.), skoro úplně homogenní, 

 o jejímžto vláknitém složení se přesvědčíme teprve macerací. V této 

 základní hmotě jsou uloženy dvojí elementy: předně jsou to jádra, 

 uložená po jednom, po dvou, i po několika v dutinkách velice ne- 

 patrných, patrně původních buňkách, jichž protoplasma bylo na mi- 

 nimum redukováno (b. i.). Pouze někde vidíme v dutince kolem 

 temného jádra slabounký nádech zabarvení, nasvědčující přítomnosti 

 plasmatu. — Vedle těchto elementů vidíme zde zvláštní útvary 

 silně se barvící (tak silně jako jádra normálních buněk) (£). Elementy 

 tyto jsou někdy od sebe isolovány, tvoříce tu hvězdovitě rozvětvené 

 útvary, tu delší komplexy, taktéž slabé rozvětvené. Většinou však 

 spolu anastomosují, tvoříce někdy hrubou sít, jindy ojedinělé, dlouhé 

 provazce. Tyto poslední vidíme zejména na transversalních (vzhledem 

 k celému tělu!) řezech zadní části podJovy (tab. IL, obr. 14.). Ně- 

 jakou zvláštní strukturu těchto elementů nelze pozorovati. V několika 

 řídkých případech se mi zdálo, jakobych uvnitř viděl silněji zbarvené 

 jádro, avšak nepřikládám tomu hlubšího významu. 



Dle Šimkeviče (1893) představují tyto elementy uloženiny mine- 

 rálně, rozpouštějíce se v kyselinách neb alkaliích. Zkoušel jsem je 

 kyselinou chlorovodíkovou, a shledal jsem, že se rozpouštějí teprve 

 v kyselině značně koncentrované, když se již také intercellularní 

 hmota počíná silně rozrušovati. Ve slabé kyselině, asi jednoprocentní, 

 zůstávají neporušeny, jak jsem se přesvědčil při odstraňování pigmentu 

 výše popsanou methodou. Proto nepokládám náhled Šimkevičův za 

 úplně dokázaný. Soudím spíše, že se zde jedná také o elementy bu- 

 něčné, jichž plasma tu více tu méně může býti nahrazeno různými 

 produkty endogenními. Ze to nejsou pouhé soli minerální, tomu na- 

 svědčuje také jejich silná barvitelnost. 



Konečně vidíme na průřezech endosternitem tu a tam roztrou- 

 šená malá granula (#r.), která zřetelně vystupují při velmi zatemnělém 

 zorném poli, jevíce se jako silně světlo lámající nepatrné tečky. Jsou 

 uložena obyčejně v oněch dutinkách vedle jader, ale nezřídka pozo- 

 roval jsem je také v intercellularní hmotě. 



Povrch endosternitu je pokryt řídce rozptýlenými, silně sploště- 

 lymi buňkami s nepatrným množstvím plasmatu (tab. I., obr. 14., a 

 fit». 11., obr. 14., b. e.), tak že při povrchním ohledání jsou nám 

 pouze jádra patrná. Pouze na jednom preparátu (Phalangium parie- 

 tinum de Geer) jsem pozoroval mocnější vrstvu malých, ostře ohra- 

 ničených buněk podoby protáhle vřetenovité, hustě vedle sebe ulo- 



