Stanovení vanillinu vedle piperonalu. 3 



nespolehlivá výsledky. Okyselí-li se tento karaiínový roztok, vyloučí 

 se v klkách hnědočervené barvivo kopulací vzniklé, kteréž opét ne- 

 patrným přebytkem alkali se rozpustí v karmínovou kapalinu; má 

 tudíž barvivo toto vlastnosti indikátorů. Alkalický roztok piperonalu 

 se paranitrodiazobenzolchloridem nezbarvuje, z roztoku tohoto okyse- 

 lením nesrazí se žádné barvivo. Dalo by se tudíž tohoto způsobu 

 využitkovati ku vážkovému stanovení vanillinu vedle piperonalu v tom 

 případě, když by tvoření se hnědočervenélio barviva v kyselině ne- 

 rozpustného probíhalo v kvantitativním smyslu. Výsledky této práce 

 sdělím později. 



Reakce se solemi železitými použil ku kolorimetrickému stano- 

 vení vanillinu Frank Moerck. 2 ) 



Nechá-li se státi vodný roztok vanillinu, k němuž přičiněno něco 

 chloridu železitého ať již jest roztok kyselý nebo neutráluý, počínají 

 se během jedné hodiny vylučovati z kapaliny šedé jehličky ; zahřeje-li 

 se mírně roztok, nastává již po 10 minutách rychlé vylučování 

 jehliček v daleko větší míře. Vyloučený produkt možno beze ztráty 

 filtrací od ostatního roztoku odděliti, a promytím vodou úplně vyčistiti. 



Roztok piperonalu chloridem železitým se nebarví, také sebe 

 delším stáním ani zahřetím nevylučuje se z něho žádná pevná látka; 

 roztok zůstává úplně čirý. Různého tohoto chování vanillinu a pipero- 

 nalu hledělo se v práci této použíti k vypracování kvantitativního 

 dělení obou aldehydů. 



Z roztoků vanillinových chloridem železitým vyloučená látka ne- 

 roz pouští se ve studené vodě, jest nerozpustná v kyselině octové, po- 

 někud rozpustná v kyselině solné, kyselina dusičná látku oxyduje 

 a v roztok uvádí, konc. kyselina sírová rozpouští, z roztoku však vylu- 

 čuje se původní látka zpět zředěním vodou. Nerozpouští se v alko- 

 holu, etheru, petrolejovém etheru, chloroformu, octanu ethylnatém, 

 poněkud jest rozpustná v horkém benzolu, xylolu, kumolu (s velikostí 

 molekuly rózpustidla stoupá rozpustnost) a acetonu. V louhu sodnatém 

 neb draselnatém přechází do roztoku, odkud po odpaření vykrystalluje 

 co sůl alkalická v jehličkách, jež pod drobnohledem jeví se co kara- 

 kteristické tvary čepičkovité velice nápadné. Kyselinami se z těchto 

 alkalických roztoků vylučuje zase původní bělošedá látka. Roztoky 

 alkalických solí neutrálně srážejí se dusičnanem stříbruatým žlutě, 

 sedlina tato varem černá; sole rtuťnaté vylučují bílou sedlinu zahřetím 

 se neměnící; železité sole dávají sraženinu žlutou, chloridem barnatým 



Chem. Ztg. Eep. 16, 14. 



