4 XXIX. J. Hanuš: 



vzniká sráz bílá, klkatá, v horké vodè rozpustná, vychladnutím kry- 

 stallující. Bod tání nelze určiti, poněvadž se látka za vyšší teploty 

 rozkládá. Další vlastnosti této látky, zvláště pak totožnosť její s dehy- 

 drodivanillinem, jejž Tiemann (Berl. Ber. 1385. 18, 3498.) získal 

 vařením roztoku vanillinu s chloridem železitým, jakož i s oxydační 

 látkou vytvořenou při kondensaci chloridem platičitým, jíž níže uvádím, 

 podám v práci pozdější, jelikož v přítomném pojednání se hodlám 

 omeziti pouze na methody kvantitativního stanovení vanillinu. 



Vzhledem k nerozpustnosti vyloučeného produktu, jakož i stá- 

 losti jeho při teplotách od 100° do 200°, podniknuty ihned pokusy, 

 směřující ku praktickému použití pro vážkové stanovení vanillinu. Po- 

 něvadž ale z předu již nelze předpokládati, že by probíhalo vylučo- 

 vání založené na kondensaci a oxydaci čistě v kvantitativném směru, 

 brán zřetel na tyto faktory: zředění roztoku, množství chloridu žele- 

 zitého, množství vanillinu, teplotu a dobu, po níž určitá teplota pů- 

 sobí, a přítomnost kyseliny solné, aby seznáno bylo, za kterých pod- 

 mínek množství vyloučené látky jest pro kvantitativní účele nejvhod- 

 nější. 



K tomu cíli připraven 0"4°/ ní roztok vanillinu. Vliv zředění 

 studován vždy pro totéž množství vanillinu : 25 cm :l — 0*1 g vanillinu, 

 a totéž množství chloridu železitého: 1 g\ roztok přiměřeně určitým 

 objemem vody zřeďován, načež ponechán 1 hodinu v sušárně při 50°. 

 Za tuto dobu vyloučila se hnědožlutá sedlina, jež po vychladnutí sfil- 

 trováua vysušeným a zváženým Goochovým tyglíkem, promyta stu- 

 denou vodou až zmizela reakce na železo, sušena do konstantní váhy 

 při 100° a vážena. 



Nalezeno při pokusu I. pro 25 dm 3 kapaliny obsahující 01 g 

 vanillinu a 1 g chloridu železitého vyloučené látky 0-0535 g ; při po- 

 kusu II. pro 35 cm 3 roztoku 0*050 g, pro 50 cm 3 roztoku 047^ g. 

 Se stoupajícím zředěním množství vyloučené látky ubývá. 



Zvyšováním množství chloridu železitého až do poměru 1 mol., 

 chloridu železitého ku 1 mol. vanillinu zvyšují se při stejném objemu 

 roztoku množství vyloučeného produktu, nad tento poměr jsou navá- 

 žená množství za stejných podmínek stálá. Stačí tudíž poměr molekul 

 obou látek 1:1, aby bylo dosaženo konstantních čísel. 



Se stoupajícím množstvím vanillinu při stejném objemu kapaliny 

 o tomže poměru molekul přibývá též množství vyloučené látky, při 

 malých množstvích vanillinu se kapalina jen zakalí. Stoupání toto ne- 

 postupuje ale stejnoměrně, což podmíněno jest v prvé řadě úchyl- 

 kami v teplotě, v druhé řadě pak dobou. Provádí-li se vylučování za 



