Stanovení vanillinu vedle piperonalu. 5 



teploty 50 až 60°, jest vyloučená látka skoro úplně cista, spálením 

 zanechává jen velice nepatrný minerální zbytek -- kysličník železitý ; 

 provádí-li se ale vylučování za vyšších teplot, obdrží se látky mnohem 

 více, která zanechává však spálením dle výše teploty menší nebo větší 

 množství kysličníku železitého. Vylučuje se vlivem vyšších teplot spo- 

 lečně hydroxyd železitý, který zvyšuje váhu organické vyloučené látky, 

 následkem čehož nemohou taktéž býti správné výsledky, získané ode- 

 čtením tohoto spolu vyloučeného hydroxydu železitého ve způsobe 

 kysličníku, zváženého od celkové váhy produktu. Trvá-li zahřívání 

 delší dobu, jest rovněž znečištění vyloučené látky mnohem větší. Aby 

 zamezeno bylo toto současné vylučování se hydroxydu železitého, při- 

 dáváno vždy 5 cm 3 konc. kyseliny solné; získaný produkt byl sice 

 prost hydroxydu železitého, avšak výsledky nevalně mezi sebou sou- 

 hlasily; při větším množství kyseliny solné vyloučené látky ubývá. 

 Rovněž tak i promývání kyselinou solnou nevedlo k žádnému cíli, an 

 se vyloučená látka poněkud v této kyselině rozpouští. 



Jest tedy reakce tato podmíněna všemi výše uvedenými faktory. 

 Nanesou-li se výsledky získané pro různá množství vanillinu do sou- 

 stavy souřadnic, povstane spojením nanesených bodů nepravidelná ně- 

 kolikráte lomená čára, z kteréž jasně vysvítá nezpůsobilost methody 

 této ku určování vanillinu. 



Chlorid železitý se během reakce redukuje na chlorid železnatý, 

 čímž vysvětluje se ono současné vylučování se hydroxydu železa, an 

 při reakci vzniklá kyselina solná nestačí ku jeho rozpuštění. Vzhledem 

 k této redukci možno reakci probíhající zařaditi mezi oxydace fenolů 

 chloridem železitým: 2 molekuly fenolu oxydovány chloridem železitým 

 se kondeusují v jedinou látku, vodík oxydací uvolněný slučuje se 

 s chlorem ihned v chlorovodík: 3 ) 



Na základě tohoto vysvětlení lze předpokládati, že i jiné chlo- 

 ridy, jež se mohou v nižší oxydační stupeň redukovati, reakci tuto 

 rovněž zahájí, a že případně vznikne látka bud úplně prosta aneb 

 jen nepatrně znečištěna minerálními přimíšeninami. Skutečně seznáno, 

 že chloridem manganitým vanillin taktéž se kondensuje; chloridem 

 cíuičitým kondensace však nenastává. 



Velice zajímavá jest však kondensace kyselinou chloroplatičitou : 

 vzniká tu patrně tentýž kondensační a oxydační produkt jako účinkem 

 chloridu železitého ; jest barvy světlošedé neb šedohnědé, tvořen dlou- 

 hými, lesklými jehlicemi, vylučujícími se ve způsobe křovitých aggre- 



*) Beilstein. Handbuch der org. Chemie II. sv. 647. 



