2 XXXIV. J. Matiegka: 



L. Stieda 3 ), sledovav pak průběh příčného švu patrového na 

 větším počtu lebek (1701) zjistil, že vůbec onen, dosud za thero- 

 morfní anomálii považovaný směr švu t. j. do předu, vybočující (ovšem 

 zřídka parabolicky jako u zvířat, srv. obr. la) vyskytuje se i u člověka 

 vlastně četněji (v 64-54%) než skutečný směr příčný (obr. 1ď. 

 v 20"98°/o) a že jest tedy vlastně normálním nálezem, kdežto naopak 

 příčný směr švu — jak se všeobecně vyobrazuje a popisuje — nutno 

 považovati za řidší variantu. Mimo to pozoroval v 9 , 53°/ zadní vý- 



ti 



<^p^ 



f 



Obr. l. 

 Různé tvary příčného švu patrového u člověka: a) šev do předu vybočující, 

 6) příčné probíhající, c) na zad vybočující, d) do předu vybočující se střed- 

 ním cípkem opačným, e) šev vlnovitý, /) šev asymmetrický (v právo na zad, 

 v levo do předu vybočující). 



běžek (obr. 1. c.) t. j. výběžek horní čelisti na zad mezi kosti pa- 

 trové se vsunující. V malém počtu (4'92°/ ) konečně zjistil Stieda 

 tvary asymmetrické neb vůbec nepravidelné, které se nedaly zařaditi 

 do žádné z tří hlavních tříd. (obr. 1. /.) 



Směr příčného švu, vybočojícího do předu neb na zad, vysvě- 

 tluje pak Stieda vzhledem ku nálezu L. Calöiuho 4 ) — při kterém 

 se vyskytly na místě křížení podélného švu patrového a příčného 

 švu malé vsuté kůstky, — tím, že se dotyčné ossifikační body spojí 

 bud s kostmi patrovými, bud s patrovými deskami horních čelistí. 



• 



3 ) Arch. f. Anthr. 1894. XXII. 1. 



l > Delle anomalie più important di ossa etc. Bologna 1869. Mem. dell< 

 Accad. délie Scienze dell' Instit. de Bologna Ser. II. Tom. III. cit. Stieda. 



