O varietách a anomáliích tvrdého patra lidského. 5 



Hradce) a čítáme-li dle příkladu Killermannova do první skupiny švy 

 obojstranně neb alespoň jednostranně do předu vybočující (s druhou 

 příčnou polovicí) a i ty, u nichž se nachází střední na zad obrácený 

 cípek (44-2 -4- 15-8 -f 6-3 = 66-3%), dále do druhé skupiny švy 

 vlnovité a rovné (0*3 -f 9 '4 — 15'7°/ ) a konečně do třetí švy oboj- 

 stranně neb jednostranně na zad vybočující (10*8 4- 2'8 j-44 = 18-0%), 

 obdržíme přibližně číslice, které Killermann pro své tři skupiny 

 ohledně lebek slovanských a vůbec evropských národů udává. Ale 

 také příslušné percentuální číslice pro lebky předhistorické (I. 73.8, 



II. 14-3, III. lP9°/ ), staročeské z XII -XVI století (I. 67-7, II. 20G, 



III. 11*7%), jakož i pro lebky choř omy siných (I. 64*0, II. 120, III. 

 24%) a dočincu (I. 60'0, IL 2O0, III. 20-0°/ ) nevzdalují se mnoho 

 od nich. 



Killermann připomíná znova, že vlastní zvířecí typ švu trans- 

 versalního jest parabolický, ač i jiné tvary se vyskytují ; rovný, příčný 

 průběh se nepozoruje však nikde tak často a čistě jako u člověka, 

 ačkoliv nejčastěji se u něho nachází alespoň po stranách skutečně 

 příčný šev, uprostřed však více méně ku předu vybočený tím spůso- 

 bem, že vodorovná deska kosti patrové vysílá do předu střední čtyř- 

 hranný neb klínovitý výběžek mezi patrové desky horních čelistí 

 (Proč. interpalat. ant. neb výběžek Caloriho). Tvar tento upomíná 

 sice na první pohled na parabolický tvar zvířecí'), ale vlastně se 

 od něho zásadně liší. — Aspoň částečně příčný průběh jest i zde 

 znakem lidským, který v těch případech, kde se vyskytuje výběžek 

 nebo vybočení na zad, jest ještě jaksi sesílen. U člověka jest totiž 

 účast kostí patrových při tvoření klenby patrové vůbec nejvíce obme- 

 zena a obmezení to dostoupilo jaksi vrchole u případů právě připo- 

 menutých. 



Výsledky práce Killermannow nalezl jsem potvrzeny na lebkách 

 chovaných ve sbírce ústavu pro zoologii a srovnávací anatomii p. prof. 

 Ve.tdovského a v své sbírce anthropologické. 



Pokud se týče vysvětlení různých tvarů vodorovné desky kosti 

 patrové a různého směru švu transversalního, pokusil se Stieda — 

 jak podotknnto — otázku tu rozluštiti uznáním zvláštního ossifikač- 

 ního bodu na místě křížení se švu podélného a příčního, kterýžto 

 ossifikační bod zůstává jen zřídka samostatným (Caloriho ossa Wor- 

 miana palatopalatina), nýbrž splývá pravidelně se sousední kostí a sice 



7 ) Parabolický tvar švu transversalního se totiž u člověka vyskytuje výnii- 

 nečné a velmi zřídka. 



