1( , v XXXIV. J. Matiegka: 



Mimo tyto, do jisté míry typické zbytky švů pozorujeme však 

 někdy ještě podélné štěrbiny, zdánlivé to zbytky jakýchsi podélných 

 švů postranních, které od příčného švu patrového do předu aneb od 

 zbytku švu mezičelistného na zad vybíhají. Tak předložil Dr. Mies 

 XXIV. všeob. sjezdu něm. anthrop. Společnosti v Hannoveru 18 ) lebku, 

 na jejíž patru vybíhaly asi od středu každé polovice příčného švu do 

 předu a lateralně dvě štěrbiny (Spalten), které po krátkém přerušení 

 se zase přibližovaly až ku střednímu švu patrovému poblíže otvoru 

 incisivniho. Levá mezera byla 5, pravá 8 mm dlouhá. 



Také Kii.lebmaxn 19 ) zmiňuje se o podobných štěrbinách podélných, 

 které vycházely z příčného švu patrového a skoro parallelně s po- 

 délným švem do předu směřovaly. Pozoroval je na 4 lebkách a uznává, 

 že uepovstávají (jako většina vsutých kůstek na místě křížení švu 

 příčného a podélného) rozšířením spodní desky vomeru. Ostatně od- 

 kazuje KillbrmanjS na vyobrazení podané Kollikerem 2 "), který však 

 štěrbinu tu prohlašuje opět za brázdu cévní, podobně jako Albrechtovu 

 suturu endomesognathickou. 



L. Stieda vysvětluje podobný, 4 mm dlouhý, na jedné straně méně 

 patrný, podélný , t šev u za výsledek neúplného splynutí samostatného 

 ossiíikačního bodu. Později' 21 ) vyobrazil a popsal ještě druhý případ, 

 při němž 4 — 5 mm dlouhé „švy" vycházely ze švu příčného (v právo 4. 

 v levo 1 mm od středili čáry) směřujíce do předu a zevně. Zcela po- 

 dobné, daleko sáhající štěrbiny na patru novorozeného jsou dále 

 vyobrazeny v Bardelebenovè Anatomii a vyskytují se dle hr. Spee 

 někdy v mladistvém věku. 22 ) 



lehce ženské. Šev směřoval v oblouku k mezeře mezi špičákem a prvním lícním 

 zubem, tak že by špičák byl přináležel ještě ku kosti praemaxillarní. Od švu toho 

 vybíhala však jakási brázdička (šev nebo cévní brázdai za zevní řezák. Představuje-li 

 tato vlastní šev insicivní, pak nutno dle Turnéra připsati v tomto případu špičáku 

 samostatnou kůstku mezi kosti praemaxillarní a maxillarní. Podobná neurčitá 

 uspořádání zbytku incisivních švů se ostatně častéji vyskytují a mohou dle mého 

 náhledu pošinutím švů následkem nestejného vzrůstu kostí při druhé dentici 

 povstati (obr. 5.). 



18 ) Correspondenzbl. d. d. Ges. f. A. E. u. U. 1898. XXIV. p. 109. 



19 ) 1. e. p. 414. 



') Th. Kùlliker: Entwi. klungsgesch. u. Anat. d. Zwischenkiefers. Verh. d. 

 K. Loop. Carol. Akad. d. Nat. 43. Bd. Halle 18*2. 

 21 ) Anat. Anzeiger. 1894. IX. p. 735. 



; ) Bardelebem : Handb. d. Anat. d. Mensch. I. Bd. II. Abth. Prof. Gp. v. Spee: 

 Skelptlehre, Kopf, Jena 1896. p. 252. obr. 65b. a p. 256. 



