12 



XXXI V. J. Matiegka: 



a na zad. Štěrbiny ty nalezl jsem Gkrát (1*4% jednou pouze v levo, 

 jinak obojstranně) a to 3krát vedle dříve uvedných štěrbin zadních. 

 V jednom případu vracela se štěrbina ta obloukovitě opět ku 

 střední čáře t. j. k podélnému švu patrovému, (obr. 6., sla -{■ slp), 

 kdežto na druhé straně se z toho oblouku zachovaly pouze napřed 

 a vzadu malé zbytky t j. štěrbina přední a zadní; tato poslední vy- 

 chází zde ovšem z podélního švu patrového a představuje tudíž další 

 tvar zadní štěrbiny. 



Obr. G. 

 Obloukovitý průběh postranních štěrbin na lidském patru. 



Štěrbiny ty neprostupují ovšem -- pokud jsem zjistiti mohl — 

 tlouštkou kosti; ostatně nebyl také dosud u plodů pozorován samo- 

 statný ossifikační bod, jemuž by odpovídalo ono střední pole patrové, 

 takto obloukovitě ohraničené; nicméně zdají se obloukovité čáry ty 

 a jich zbytky (přední a zadní štěrbiny) ozuačovati alespoň spůsob 

 postupu ossifikace, podobně jako výživné dírky kostní druhého a tře- 

 tího řádu, které na tvrdém patře někdv velmi pravidelně uspořádány 

 bývají. 21 ) 



D. cévních brázdách patrových a jich překlenutí. 



L. SríEru 2 '') věnoval první svou pozornost cévním brázdám pa- 

 tro výpi t. j . brázdám, které zanechávají na kostěném patru cévy, 



e tyto brázdy a štěrbiny nemají nic společného s cévními brázdami, 

 typickými pro tvrdé patro, ukázal již Stieda (Anat. Anz. 1894. IX. 1. c. p. 73:..) 

 M ) Der Gaumenwulst 1. c. 153. 



