24 XXXI V. J. Matiegka: 



Podobně neurčitě se zmiňuje o odchylkách v uspořádání otvorů 

 ve foramen incisivum Hoffmann 41 ), dle kterého přepážka mezi oběma 

 průchody nosopatrovými více méně hluboko dolů sahá, tyto samy ve 

 více kanálků se rozpadati aneb výživnými chodbičkami, které se jeví 

 jako slepé chodbičky, rozmnoženy býti mohou. 



Scarpoyo udání nejbedlivěji zkoumal Henle 42 ) podav malou stati- 

 stiku o různých spůsobech sestavení otvoru masivního. — On nalezl 

 totiž mezi 46 nahodile vybranými lebkami u 16 uspořádání typické 

 t. j. dva postranní kanálky incisivní, které se před vyústěním spojí; 

 17krát nacházela se před nimi ještě střední lichá, slepá chodbička, 

 která směřovala ku přepážce nosní; 3krát se nalezla taková chod- 

 bička za oběma postranními otvory. Tyto samy pak mohou na jedné 

 neb na obou stranách sagitální neb transversální příčkou se rozpad- 

 nouti ve dvě. Tak povstanou 3 či 4 aneb — je-li tu ještě slepá 

 chodbička — dokonce 5 direk. 



Často stojí 3 neb 4 otvory pravidelně v troj hranu aneb křížem, 

 kdežto kanálky probíhají asymmetricky, dvě do jedué, jedna do druhé 

 polovice nosní dutiny. — Dle toho považuje Henle přední a zadní 

 chodbičky Scaèpovy za pouhé výživné kanálky, a nikoliv za průchody 

 nervů. 



V Bardelebenově nové anatomii 43 ) činí se však opět pouze 

 zmínka o nekonstantních otvorech Scarpových, z nichž přední určen 

 jest pro levý, zadní pak pro pravý nerv nosopatrový. 



Předmět zasluhuje tudíž dalšího objasněni. Prohledl jsem 260 

 lebek své sbírky v tom ohledu. Spokojil jsem se ovšem tím, že 

 jsem zaznamenal, kolik dírek a v jakém uspořádání jsem prostým 

 okem při výhodném osvětlení otvoru incisivního v něm spatřoval ; 

 zdali se jedná o slepou chodbičku aneb o kanálek hleděl jsem po 

 případě zjistiti sondováním, ovšem s vědomím, že nepodařený pokus 

 sondování ničeho nedokazuje. 



Tím spůsobem zjistil jsem především že for. incisivum předsta- 

 vuje nejčastěji otvor okrouhlý, dosti často však více srdcovitý aneb 

 rhombický, řidčeji již podlouhlý aneb dokonce štěrbinovitý. V něm 



41 ) C. E. E. Hopfmann: Lehrb. d. Auat. d. Mensch. I. Bd. 1. Abth. 1886. 

 ") J Henle: Handlb. d. syst. Anat. d. Mensch. I. 1. 3. Aufl. 1871. Knochen- 

 lehre p. 183. 



* 3 ) Handbuch d. Anat. d. M. Prof. Dr. Gf. Spee: Skeletlehre II. Kopf. 

 p. 251. 



