O varietách a anomáliích tvrdého patra lidského. 29 



úplně neb částečně na naduřenině, která při silnějším vývinu jeví 

 povrch více hrbolatý. Na patru měkkými částmi pokrytém není 

 naduřenina tak patrná jako na lebce macerované, pročež se také 

 řidčeji pozoruje. Na dně nosním t. j. na vrchní straně patrových 

 desk horní čelisti nepozoruje se však ani při silněji vyvinuté nadu- 

 řenině patrové žádná změna, nýbrž zůstává zde deska patrová plochá 

 a zdvíhá se prostě uprostřed ku známé polohraně. 



Na tuto naduřeninu patrovou upozornil — pokud známo 52 ) — 

 poprvé Chassaignac, pojmenovav ji exostosa mediopalatina ; připsal 

 zjevu tomu velký význam semniotický, maje jej za symptom příjice 

 tertierní. Také Caraeelli 53 ) popisuje a vyobrazuje ji, výslovně však 

 připomínaje, že by mohla omylem — jsouc dosud málo známa — za 

 výsledek nemoce považována a jako takový ošetřována býti. Ostatně 

 ji pozoroval v některých rodinách u více členů. Později zmiňují 



Obr. 17. 

 Průřez patra lidského s naduřeninou střed opatrovou. 



se ještě jiní autoři jako Diday, Richet, Luschka, Tadlet, Sarazix 

 Tillaux 54 ) o tomto znaku, aniž by mu však přikládali význam 

 Chassaignacem připisovaný. Také R. Virchowovi bb ) byla tato na- 

 duřenina při zkoumání lebek Ainů a Qüatrefages-ovi 56 ) na jedné 

 lebce Cro-Magnonské nápadnou. Ale teprve když Kupffer 67 ) a jeho 

 žák Fritz Bessel-Hagen tento znak, kterému dali nový název torus 

 palatinus, prohlásili za znak plemenný, typický pro lebky pruské 



— Fbitz Bessel-Hagen ib. — Stieda: Der Gaumenwulst 1. c. p. 168. — J. Jueb- 

 genson: Die Gräberschädel der Domruine zu Jurjew (Dorpat). Med. Inaug. Diss. 

 zu Jurjew. 1896. réf. Centralbl. f. Anth. II. p. 224. 



52 ) viz Stieda: Der Gaumenwulst. 1. c. p. 160. 



53 ) 1. c. p. 7. Poznámka 6. 



bi ) Diday: Gazette médicale 1850. p. 404. Richet: Traité piactique ď Anat. 

 méd. chir. 2. éd. 1860. p. 396. Luschka: Anat. d. Mensch. Paulet et Sarazint 

 Anat. topogr. I. 1867 — 1870. Tillaux: Traité ď Anat. topograph. Paris 1877. Cit. 

 Stieda. 



S5 ) Verhandl. d. Berl. Ges. f. Anth., Ethngr. u. TJrgesch. 1873. p. (123).. 



â6 ) Crania ethnica. Paris p. 49. 



57 ) Verh. d. Berl. Ges. f. A. E. u. U. 1879. p. (70). 



