34 XXXIV. J. Matiegka: 



„Jako degenerační znak nemá torus více ceny než jiné znaky 

 toho druhu, t. j. sám nedokazuje ničeho. Pouze v kombinací různých 

 těchto znaků může (nemusí však) poukázati na anomalní centrální 

 soustavu nervovou a spolupodporovati po případě pochybnou dia- 

 gnosu." — Näcke připouští také rozdíly plemenné a kmenové ohledně 

 četnosti v objevení se tohoto znaku, ale má za to, že v rámci tom 

 jeví se ještě rozdíly dle pohlaví a duševního stavu: mimo to jest 

 prý nutno rozeznávati postavení vyšetřených, jelikož jest počet dege- 

 neračuích známek u osob z vyšších stavů menší než u stavů nižších. 



Také Dana nalezl středopatrovou naduřeninu u osob duševně 

 zdravých pouze v 15°/ 0) ^ e u neuropathů v 20 a u choromyslných 

 v 28°/ ; z těchto vykazovaly ji hlavně (v 43°/ ) tvary degenerativní. 

 Naproti tomu pozoroval ji Kurella pouze 26krát mezi 153 lebkami 

 choromyslných zločinců (17°/ ) a Channing v nevelkém poměrném 

 počtu na lebkách idiotů. 78 ) 



Prohlédl jsem nyní větší počet českých lebek v mé sbírce se na- 

 cházejících a zjistil jsem následující : Torus palatinus bývá v různé 

 míře vyvinutý a sice nacházejí se všechny stupně od úplně plochého, 

 hladkého patra až ku vyčnívání mohutné střední vyvýšeniny. Mimo to 

 lze dle příkladu Stiedova rozeznávat tvar vřeténkovitý a tvar široký 

 (rhombický, aneb v podobě obráceného papírového draka), ale opět 

 s četnými přechodními tvary. Konečně může naduření se týkati pouze 

 určité části dotyčného okrsku: tak nachází se někdy pouze za otvorem 

 incisivním více méně na zad sahající, válcovitá naduřenina s povrchem 

 hrbolatým ; místo to bývá z obou stran částečně ohraničeno brázdami 

 cévními, které tudy probíhají ku for amen incisivum. Jinde jest na- 

 opak patro na tomto místě úplně hladké, ale poblíže místu křížení 

 švu podélného a příčného nachází se ostré ohraničení obou postran- 

 ních jamek žlázkových a tudiž jakési vyvinutí zadní části naduřeniny 

 ďředopatrové úzké (obr. 7.) či široké, (obr. 8.). Někdy jest přední 

 i zadní část této naduřeniny vyvinuta, kdežto střední část jeví se 

 zcela normální, hladkou. V řídkých případech jest naopak právě pouze 

 toto střední místo vyvýšeno, ale přední a zadní část plochá. — 



78 ) Dana: Deformity and paralysis of the uvula as a stigma of degeneration. 

 Amer. Journ. of insanity. 1396. LIL p 556. — Channing : The signification of 

 palatě déformation in idiots. Journ. of ment. science. 1897. XLIII p. 72. - Sdě- 

 lení těchto údajů dekuji Dr. G. Buschanovi, jehožto stručný článek o toru pala- 

 tinu vyšel v Eulenburgs Realençyclopaedie 1900 IX právě mezi tiskem tohoto po- 

 jednání. — Dr. H. Kürella: Naturgesch. d. Verbrechers. 1893. p. 43. Dle tohoto 

 itora zdá se torus palat, býti návrat k plemenu severofinskému t.j. reminiscence 

 na předarijské Evropany doby sobí. 



