O rodu Opistoma O. Schmidt, 9 
vířivými. Podivno, že hlavní vývodné větve, u každého exempláře 
zřetelné, přehlédl ; aspoň se o nich ani v textu nezmiňuje, ani je 
nekreslí. Uplně chybnými jsou otvůrky dvou větví, jež na obr 2. za 
pyjí kreslí, dle čehož GRarr udává, že vývodné větve, odloučené dvěma 
otvůrky, jako u Derostoma, na venek ústí (1. c. p. 366). 
U mladistvých exemplářů, kde ještě nejsou úplně založené po- 
hlavní orgány, lze bezpochyby při různosti zvířat průběh i nejjem= 
nějších větviček exkrečních sledovati. Takových individuí se mn& 
ovšem nedostalo a proto mohu jen úryvkovitý popis exkreční soustavy 
podati. Neboť trsy žloutkové, varlata, exkreční soustava a potravou 
naplněný žaludek nedovolují sledovati cevy exkreční v souvislosti vy- 
stihnouti. Velmi jemné rozvětvení cev lze sledovati na zadku a přídě 
těla a není nesnadné pozorovati hojné mihavé plaménky v těchto ce- 
vách, kdežto v silných vývodech není jich. Dle všeho má se průběh 
exkrečních cev takto: Velmi značně rozvětvený počátek exkrečních 
kapilar počíná v zadním těle a ubírá se ku přídě, kde zvláště v okolí 
zauzliny mozkové hojné míhání plaménků ukazuje na silné zde roz- 
větvení. Odtud počínají hlavní dvě větve zřetelněji vystupovati, sle- 
dujíce týž průběh, jako zadní větve nervové, z mozku na zad vychá- 
zející. Delší jejich průběh zastíněn jest výše jmenovanými trsy žloutko- 
vými a varlaty, avšak v části kde souvisí jícen se žaludkem, vystu- 
puje na břišní straně pokračování těchto hlavních větví ve způsobě 
dvou stříbrolesklých kanálů, jež již na tomto svém průběhu nepři- 
jímají žádných postranních větví a jsou to tedy vývody samostatné 
Ony sebfhajf z prava a leva po stranách jícnu ku střední čáře tělní 
a v nepatrné vzdálenosti za jícnem naduřují zdánlivě ve dvě samo- 
statné ampully, takže snadno může nastati omyl v názoru, že každý 
vývod samostatně na venek ústí. Tento omyl ještě více se stupňuje 
obrysy ampull, jimiž jsou dosti vzdáleně od sebe přirostlé ku stěně 
tělesné. Marně však jsem pátral po obou domnělých otvůrcích těchto 
vývodů. Ampully čím dále tím více naduřují, naplňujíce se vodojasnou 
exkreční tekutinou, při čemž se posléze objeví spojovací mezi nimi 
lakunka, jež malým otvůrkem, nalezajícím se mezi oběma insercema 
ampull na stěně tělesné, na venek ústí. Otvürek ten jest tak nepa- 
trný, že se snadno přehlédne, pouze živé víření brv tělesných v jeho 
okolí upozorní na jeho přítomnost. 
Na řezech zdařilo se mně vystihnouti jednotlivé části exkreční 
soustavy; hlavně v přídě těla shledal jsem na pravé a levé straně 
tlustší větve a jejich rozvětvení, z nichž mohl jsem souditi, že ze zadu 
postupují hlavní větve až do přídy těla v končinu zauzliny mozkové, 
