9 XXI. K. Tocl 
makroskopickou anatomii nejvhodnější velikostí svou species Sphae- 
rèum rivicola Leach, poznal několik zajímavých a nových fakt zvláště 
na t. zv. Bojanovu orgánu. 
Co se týče polohy orgánu, je pochopitelno soustředění orgánu 
mezi perikardem a zatahovači těla zadními ze zevního tvarn zvířete 
Počátek orgánu je na zadní spodní straně perikardu a vývod pod 
tímto málo do předu pokračuje k záhybu při vnitřní ploše vnitřní 
lamelly žaberní. Při druhu jmenovaném nebylo by těžko vypraeparo- 
vati celý orgán párovitý, a v závinech rozložiti; leč vadí tu veliká 
jemnosť pletiva, jež snadno se trhá; vlastnost ta má svůj vznik 
v jednovrstevnosti celého ústroje; rovněž tak je těžko jemné vývody 
odpraeparovati v celistvosti z pojiva. Bylo tudíž nejspolehlivější ze 
serií řezových podobu orgánu konstruovati. A tu velmi přispělo 
k porozumění snazšímu užití mladších individuí, která již se byla vy- 
Ifhla, totiž opustila vnitřní Zabry matečného zvířete. Velikost tako- 
vých individuí nepřesahuje 5—6 mm. Řezy děly se dvojím směrem, 
a byly srovnány se serií týmž orgánem dospělé hrachovky. Úplně do- 
* spělé zvíře dosahuje (z Vltavských tůní pod Lahovičkami) skořápkami 
až 24 mm délky a Bojanův orgán skoro 4 mm. Tvar definitivního 
ústroje zprvu jmenovaného stadia při skončení vývoje jeví rozdíly 
toliko nepodstatné, nejdůležitější je zmenšení prostorného vaku, jenž 
je tvořen koncem druhé, žláznaté části ústroje. Lze tu spatrovati 
jakousi analogii s podobným zařízením u nefridií některých annulatů 
(na př. Anachaeta bohemica Vejd.'°) s vakuolou, ze které úzký vývod 
svalstvem a pokožkou vede). Stěny definitivního ústroje jsou jedno- 
tvárné plochy a zveličení povrchu děje se tu dovnitř i ven slabými 
prohyby, celkem skrovnou měrou. Tím se míní střední, žláznatá čásť, 
jež jest nejobsáhlejší a stěny její nespočívají na souvislé lamelle pojné, 
neboť takové tu není. 
Topograficky rozbor. 
Podstatné tři odstavce, jež se u mlžů při orgänu Bojanovu po- 
zorují, jsou i zde. Pro Anodontu vyznačil W. Rawxin určitě pět dílů, 
první a poslední (vývod) v celku odpovídají týmž částem u hrachovek. 
Avšak tři střední díly jediným jsou zde nahraženy, částí žláznatou, 
jež z nálevky má ponenáhlý přechod a zakončena jest u mláďat ob- 
jemným vakem. Celý orgán jest obdoba nefridia červů. První čásť, 
která se otvírá do perikardu, nazveme nälevkou. Spojení to tušil 
Levnia již v. 1855,; na embryích pokročilejších u Cyclas cornea bylo 
