4 XXV. Čeněk Zahálka 
plavování. Soudíce dle tu a tam zachovaných zbytků jeho, možno 
říci, že vápnitoslinité pásmo X. rozprostíralo se druhdy z nynějšího 
Libochovicka, Lovosicka a Litoměřicka, přes celou vysočinu Řipskou 
hluboko do vysočiny Dubské. Pásmo X. zachovalo se obyčejně na 
takových místech ve větší mocnosti aneb i celé, kde jím čedič pro- 
niknul a po něm se rozlil. Tam pevný čedič zadržel kolem sebe 
a pod sebou pásmo X., jako se to stalo na Řipu, z části na Sovici 
(u Roudnice), na Ostrém (u Štětí), na Chlomku (u Mělníka) a na Ka- 
mínku (u Strážnice). Tam, kde proud čedičový byl slabší a méně 
vrstvy pásma X. pokrývá, tam pásmo to vždy více mizí jednak spla- 
kováním, jednak sesutím, když vrstvy po dešti kluzkými se stanou. 
Následkem dislokace Židovickochvalínské zaujalo pásmo X. mezi 
Židovicemi, Chvalínem, Doksany, Terezínem a Nučničkami, totiž 
v cípu Labskoohareckém velmi hlubokou poměrně polohu ku soused- 
ním mladším pásmům (III.); tím se zachovalo zde až po naši dobu 
ve větších rozměrech plošných. Krom uvedených již tuto míst, na- 
lézá se ještě pásmo X. mezi Bechlínem a Lipkovicemi, kdež je dilu- 
viem pokryto, však ve Slapu nad Bechlínem a v úvozu cesty mezi 
Slápkem a Lipkovicemi vychází na povrch. Také skládá výšinu Ho- 
stinou u Mělníka a površí jižně od Kamínku, totiž mezi Kamínkem 
a návrším Strášensko. Odtud a od Sträänic rozšiřuje se kolem Vy- 
soké. Pod žlutou hlínou diluvialní rozšířeno jest také velice od Mšena 
a Nebužel přes Řepín na východ ku Mladé Boleslavi a v osamoce- 
ných partiích tu a tam je odkryto. O těchto posledních partiích 
pásma X. pojednáme jindy. 
Stratigrafie a palaeontologie. 
V okolí Roudnickém lze rozeznávati čtyry souvrství pásma X., 
která se od sebe liší více po stránce fysikalní nežli petrografické 
a palaeontologické. Budeme je nazývati z dola na horů X. a, X. b, 
X. c, X. d. Proto, že rozdíly petrografické ve všech souvrstvích jsou 
nepatrné, byly poměry při usazování se jednotlivých vrstev jejich 
skorem stejné a proto i velmi podobné poměry živočišstva mořského 
udržovaly po celou dobu usazování se pásma X. 
Souvrstvi X. a. jeví vedle uvedených již petrografických zvlášt- 
ností též i charakteristické poměry palaeontologické; převaha všech 
větších skamenělin náleží spongiím. Některé skameněliny mají jen 
jádra zachovalá a tyto sestávají z téhož slínu jako vrstvy, v nichž 
se nalézají. To bývá zejména u menších bivalv; na místě skořápky 
