BL 
Pásmo X. — Teplické — křidového útvaru v okolí Ripu. 5 
vápnité, mají povlak limonitovy. Ústřice, Spondyly, Terebratuly, zbytky 
Inoceramů a ježovek bývají z vápence. Největší díl skamenělin za 
chován je v podobě jader, jejichž hmota, tak jako téměř veškerá 
hmota spongií, sestává z tmavohnědé až černé začasto zelenavě zbar- 
vené horniny, na povrchu pěkně se lesknoucí (zvláště u Gasteropodů). 
Tato hornina je mnohem tvrdší než-li glaukonitický vápnitý slín, 
v němž skameněliny tyto vězí a vybroušený lístek jeví pod drobno- 
hledem celkem tytéž nerosty jako onen slín, avšak obsahuje mnohem 
více glaukonitu a limonitu, tak že bychom mohli nazvati hmotu tuto 
glaukonitickolimonitickjm slinem. Frič nalezl tato souvrství též v ji- 
ných krajinách Čech, v nejhlubší části pásma Teplického a nazývá ji 
„glaukonitickou vrstvou kontaktní“ (Jizerské v. str. 55., Teplické v. 
str. 37, 43, 44, 47) aneb „ostrou vrstvou spongiovou“ (Teplické v. str. 
1, 25, 26, 28. 29.). V tomto souvrství objevuje se již Terebratula. 
Souvrstvé X. b. složeno jest z bělavého, neb šedého, vápnitého 
slínu a slinitého vápence, který bývá sice na povrchu zemském oby- 
čejně v jíl rozpadlý, avšak dále od povrchu, a kde mimo to nad ním 
mocné ještě vrstvy jsou vyvinuty, tam se láme v pevné, tvrdé, oby- 
čejně zvonivé desky aneb mocné stolice vápnitého slínu a slinitého 
vápence. Někdy přecházejí vrstvy její na témž místě do modra. Tyto 
vrstvy vyhledávají se ku stavbě, jako ku př. na Skalce u Libotejnic. 
Některé lavice v souvrství tom bývají též modravé. Takové se často 
lámou v nepravidelné ostrohranné kusy, na dešti snadno se drobí 
a v pecky rozpadávají. Ku stavbě se nehodí. Vyskytování se Tere- 
bratul, Terebratulin a Rhynchonell jest v měkčích vrstvách těchto 
již dosti hojné. V pevnějších vrstvách však ani po mnohaletém hle- 
dání nepodařilo se mi Terebratulu nalézti. 
Souvrstvé X. c. skládá se převahou z modravých, měkkých, 
vápnitých slínů, které mají obyčejně šedé skvrny. Zřídka jsou v ní 
lavice s převládající barvou šedou. Dále od povrchu bývá pevnější 
a v mocnějších stolicích. Na povrchu se však rozpadává napřed 
v nepravidelné kusy, pak v pecky a konečně v mazlavý kluzký jíl, 
který se po každém dešti snadno splakuje a tím povrch zemský snadno 
rozbräzduje. Vyšší část souvrství tohoto bývá spolu s X. d. poměrně 
> nejpřístupnější v okolí Ripu. Souvrstvi toto vyniká v okolí Řipu 
krásnými tvary rozmanitých spongií, jichž v některých místech veliké 
množství se objevilo. 
Souvrstvim X. d. zakončuje se pásmo X. a tím i útvar křidový 
v naší krajině. Pro nejvyšší polohu svou mohlo se také nejméně za- 
chovati, neboť bylo nájezdům diluvialních vod za času usazování se 
