6 XXX. Jindřich Lad: Barvíř 
ku JZ. Zřetelné známky ohybu paralelního slohu na blízku žuly na- 
lezneme však v jihozápadním koutu granulitového okrsku Křišťanov- 
ského, kde mezi vsí Horním Schneedorfem a staveními zvanými 
Zweiháuser a sice na Steinbergu lze spatřiti vyčnívající skály rulo- 
vitého bělokamene. Ty jeví polohu paralelní struktury téměř horizon- 
tální, ale přece dává se konstatovati malý úklon ku SV. Toto faktum 
poukazuje na směr paral. slohu SZ—JV a zároveň máme zde úklon 
protivný ku hlavnímu, totiž JZ úklonu granulitu Křišťanovského. 
Skály ty na Steinbergu, pak i balvany ruly pod žulou roztroušené 
činí dojem, jakoby rula na Koryto to byla nejen smačkána, nýbrž do- 
konce rozmačkána a sice z původně nejspíše více nebo méně hori- 
zontálního směru vrstvení. Při stoku Blanice s Černým potokem byla 
tu měřena nadmořská výška asi 840m. A sotva jest nahodilým vý- 
sledkem erose, že také potok Puchéřský vinoucí se ke vsi Ernst- 
brunu teče asi směrem severozápadním, a dále za ním mezi ostrými 
a jako roztrhanými skalami Luchsberskými, které sestávají ze bělo- 
kamenné ruly, a mezi dlouhou vsí Křišťanovem vine se jiný potůček 
v horním toku svém směrem opět ZSZ. Již pro toto zachovávání 
směru údolí zde dalo by se snad souditi na staré pukliny toho směru. 
V údolí však potoka, spějícího od Tisovky ku Milotínku máme přímý 
důkaz existence pukliny. Ať pomlčím zde zatím o geologickém vý- 
znamu serpentinu, provázen jest serpentin ten žilou horniny Zivco- 
vité, porfyritům podobné, jdoucí západně u Milotínka v serpentinu 
směrem asi SSZ—JJV. K údolí právě jmenovanému přistupuje údolí 
potoka druhého (Langwiesbach), tekoucího směrem jihovýchodním 
a vých. j. východním. Kde oba potoky u vsi Milotínka se stýkají, 
byla měřena výška nadmořská menší nežli 700 m, kdežto blízko se- 
verovýchodní hranice granulitové vyskytují se, zejména severozápadně 
nade vsí Psím Korytem (Hundsnursch) a na vrchu Hochreuter (odkudž 
lze učiniti si pěkný přehled horopisné povahy krajiny Křišťanovské) 
strmé, jakoby od něčeho odtržené skály granulitové, dosahující 915 
až 925 m nadmořské výšky. 
Máme však ještě jedno delší údolí ve granulitovém okrsku Kři- 
stanovsk&m, táhnoucí se od Ernstbrunu celkem směrem SSZ dle toku 
řeky Blanice, ale není jednotným, nýbrž hlavně dvakráte jeví se zase 
směr 5Z: za Ernstbrunem totiž a podruhé pode vsí sv. Magdalenou, 
označujíc tak opětně za pravděpodobné, že existují v okrsku granu- 
litovém pukliny směru asi SZ—JV. Zvláště pode vsí sv. Magdalenou 
nabývá údolí tvaru jakoby propadením vzniklé kotlinky. 
S tímto směrem hlavních údolí souhlasí také směr hlavních vy- 
