4 XXXV. J. Babor a J. Košťál 
mírných záhybů složeny (na výkrese jsou uvolněny). Mezi oběma leží 
neveliký, hruškovitý vak šípový. Šíp je dle Schubertha (1. c. p. 26.) 
podobný jako u Helix personata Lam.; má totiž nálevkovitou korunu 
a velmi dlouhý stvol, jenž končí lancetovitou rozšířeninou. 
Od oviduktu pod zmíněným již ohybem odstupuje vzhůru široké 
diverticulum, od kterého se záhy oddělí tenká dlouhá stopka recepta- 
cula; ampulla je kulatá a leží skoro až při basi bílkové žlázy ; s ostat 
ním traktem pohlavním není srostlá. 
Silné divertikulum probíhá podél ovispermatoduktu z prvu v ob- 
louku velmi zakřiveném, později (v proximální půli) téměř přímo- 
čárně; konec jeho je poněkud ztenčen a souvisí velmi těsně s ovi- 
spermatoduktem, dá se však bez přetržení odpraeparovati, z čehož 
plyne, že do uteru neústí, nýbrž končí slepě. S ovispermatoduktem 
je v celé své délce toto diverticulum spojeno obalem peritonealním, 
jehož dva listy se ve volné prostoře mezi oběma organy těsně do- 
týkají, tvoříce tenkou blánu s četnými příčnými řasami, jež jsou oby- 
čejně trochu zvlněny, dají se však roztáhnouti a dokonale vyrovnati; 
tento útvar přichází u všech Campylaef a jim příbuzných forem 
(j. Helix lapicida L., arbustorum L., personata Lam.) 
Tolik o poměrech anatomických našeho druhu stačí, nelze však 
na tomto místě potlačiti několik poznámek všeobecnějšího významu. 
Na bohatším materialu tohoto druhu dalo by se podstatně přispěti 
k luštění otázky, dle jakého typu jsou genitalie Stylomatophorů bu- 
dovány v poměru k ostatním hermaphroditickým Gastropodům. Cam- 
pylaea s příbuznými je zvlášť svým divertikulem důležita jako reprae- 
sentant typu triaulního; schází však kommunikace s ovispermoduktem, 
ba u našeho druhu jsou také tyto dva vývody (spermatodukt a ovidukt) 
neobyčejně těsně spojeny: jedná se tu o genitalie diaulní či pseudo- 
diaulní? Otázka organogenetická, vyžadující hojně materialu z růz- 
ného stáří této specie. Pro srovnání uvádíme přehled forem, jež jsou 
pro naznačené studium morfologické dle dnešních vědomostí důležity. 
Helicid s obyčejným divertikulem slepě končícím je celá řada, i ne- 
mají, pokud nejsou embryologicky podrobně zpracovány, přímo žádný 
důležitý význam; výminečná kommunikace divertikula s vas deferens 
je známý případ SrmrERův u Helix pomatia L.*) Konstantně přichází 
jakožto t. zv. ductus receptaculouterinus, u Ariophanta raroguttata 
Mart. dle Sempera, dále u několika druhů Trochonania dle PFEFFERA 
u Zonitoides arboreus Say dle v. Inerınaa, u Balea pervesa L., Clausi- 
*) Podobně udává již SWAMMERDAm více než před půldruhým stoletím. 
