4 XLVI. J. Koštál 
engem Lumen, dessen Wand eine äussere und eine innere dicke Muskel- 
lage hat.“ (Versuch einer Naturgeschichte atd. p. 213). 
Já nalezl jsem následující. Organ dotyčný jest přibližně välco- 
vitý na proximalním konci zaoblený vak, který je buď rovný, nebo 
jak jsem ve veliké většině případů nalezl, kolem inserce retraktoru 
dosti značně zahnutý. Dolejší část vaku je tenkostěnná, s pro- 
stornou dutinou uvnitř do níž ústí po řadě: vas deferens, recepta- 
culum a ovidukt. Tato dutina (atrium) má blíž otvoru pohlavního 
podélné vlnité lamelly. Pokud se pak další organisace týče, na- 
lezl jsem dvě valně od sebe se lišící stadia. Jedno, shodující se s po- 
pisem Simrothovym; tedy: hořejší část organu tvoří silně svalnatý vak 
s luminem velmi úzkým, se silnou vnější a mnohem silnější vnitřní 
vrstvou svalovou, mezi nimi pak slabá vrstva řídkého vlákniva. Ústí 
vaku do atria je obdáno kruhovým valem. Mimo to však nalezl jsem 
jiné, pro pochopení organu rozhodující stalium, které dosud nikdo 
nekreslil a podrobněji nepopsal. Zobrazil jsem ho na tab. XIX. ob. 2. 
Celý organ jest tu podélným řezem otevřen, kraje rozhrnuty a Spen- 
dlíky přidrženy. Jak vidno, ční do atria značně veliká konická papilla, 
která na volném konci má pěkně vyvinutý glans, Papilla má úzké 
lumen, silné, svalnaté stěny, a kolem ústí jejího do atria sedí malé 
papillky. Papilla je souvislá s hořením svalnatym vakem, a lumen 
její kommunikuje s luminem tohoto. V místě kde souvisejí, utvo- 
řeno je jakési svalové diaphragma, které atrium od hořeního vaku 
odděluje. Právě poblíž tohoto místa inseruje se retraktor. Tvar pa- 
pilly podléhá malý individualným variacím, tak že je buď více válco- 
vitý neb více konický; též elaus má tvar proměnlivý a je buď více 
nebo méně [ostře vyznačen. Papilla sahá od inserce retraktoru až 
po ústí vas deferens do atria, tak že ústí její a ústí vas deferens 
jsou velmi blízko sebe; délka její rovná se délce vnitřního vaku sva- 
lového v části hořejší. V této části je zobrazen vnější obal svalový 
podélně rozříznutý, tak že vnitřní vak svalový skrze řídké vláknivo 
zřetelně prosvítá. Tento nemá však více ony tlusté stěny, nýbrž je 
tenkostěnný, má uvnitř prostorné lumen, v němž četné podélné, dosti 
vysoké lamelly vynikají. Řídké pletivo svalové a vnější svalový obal 
jsou jak u stadia dříve popsaného. Tloustka vnitřního vaku je též 
poněkud proměnlivá. Atrium v tomto stadiu je valně rozšířeno, a 
vyrovná se skoro délkou hoření svalnaté části, kdežto u stadia pře- 
dešlého je značně zkráceno. Následkem toho retraktor inseruje se 
buď v polovici, nebo až v dolení třetině celého organu. 
Srovnáme-li obě stadia vespolek, můžeme již na vzájemný jich 
