Kopulační apparat u Limacopsis coerulans Simroth. 5 
poměr s velikou pravděpodobností souditi. Odkud vzala se ona veliká 
papilla v atriu, která v stadiu dříve uvedeném scházela? Myslím, že 
jediný pravděpodobný výklad je ten, že papilla ona, byvši dříve 
v dutině hořejšího vaku svalového uložena, později dovnitř atria se 
přechlípila. 
Proto ztrácí se ohromná svalnatost vnitřního vaku hořeního, 
tento jeví se pak tenkostěnným a lumen jeho je velmi prostorné. 
Obě tato stadia naznačil jsem na schematisovaných řezech podélných 
na tab. XIX. ob. 3., 4. Simroth, dle popisu jeho shora citovaného měl 
toliko stadila s papillou nevychlípenou, neboť jest nemožno, aby tak 
nápadný organ byl přehlédnul; z těchto ovšem nemohl pravý význam 
organu pochopiti. 
Hazay“) však viděl papillu vychlípenou, jak domnívám se z po- 
známky jeho o glansu: „sein (des Penis) eingestůlptes, in die Kloake 
gekehrtes Ende ist eichelfürmig fast knorpelig anzufühlen und in der 
Mitte mit einer feinen Oeffnung versehen.“ Však podrobnějšího nic 
o tom neuvádí. 
Připomenouti sluší, že ve stadiu, kde papilla jest ještě nevy- 
chlípená, nejsou ještě všechny části organu dokonale differencovány ; 
stěny papilly a vnitřního vaku svalového přiléhají tak těsně na sebe, 
že se nedají ani odpraeparovati; řídké vláknivo a vnější obal svalový 
jsou však již zřetelně vyvinuty. Mám za pravdě velmi podobné, a 
budu to hledět později na bohatším materialu dokázati, že celý organ 
zakládá se původně jako celistvý, a že teprv později differencovänfm 
pletiv a částečnou jich resorpcí papilla kolkolem se uvolní a stane 
se vychlípitelnou. 
Přihlédněmež nyní k histologii. Material můj bohužel nebyl tak 
konservován, aby připouštěl histologický rozbor do nejmenších detai- 
lů, což by zvláště vzhledem k bohatě vyvinuté a velmi rozmanitým 
způsobem differencované svalovině bylo žádoucí, ale přece dá se na 
něm princip histologické skladby vypozorovati. Histologii sledoval 
jsem na seriových řezech barvených pikrokarminem. Celkový ráz 
organu je mohutná svalnatost při současně značné cavernositě. Jsou 
hlavně jen dva histologické elementy, které celý organ skládají, totiž 
vlákna svalová, povahy velmi rozmanité, která velikou většinu organu 
tvoří, a jednovrstevný obecný epithel, který všechny vnitřní plochy 
povléká. Jen tu a tam vyskytují se mezi vlákny svalovými plasmatické 
buňky výživné (Waldeyerovy) v množství zcela podřízeném; jiných 
bunečných elementů není. Jen v cavernách pod epithelovými klky 
