I. 

 O vlivu krvácení na tlak krevní a pohyb srdeční. 



Podává Dr. E. Maixner, přednosta II. lékařské kliniky. 

 Předloženo 10. ledna 1902. 



Pokusy, které jsem v experimentálním pathologickém ústavě za 

 laskavého přispění pana dvorního rady Spiny provedl, navazují na 

 klinické zkušenosti o akceleraci a slabosti tepu u osob, jež buď 

 v značné míře se vykrvácely dílem následkem jiných příčin značnou 

 anaemii zjevují. Zkušenost, že po krvácení tlak krevní klesá a pohyb 

 srdeční se urychluje, vyžadovala na moderní fysiologii vysvětlení. 



Prvý, který se pokusil vzrůstající frequenci srdečních pohybů 

 při ztrátách krve experimentem vysvětliti, byl A. v. Bezold ; a ) pokusy 

 ty provedl pouze na králících kurarisovaných. 



Pokusy ty ubíraly se touto cestou: 



1. S ušetřením prodloužené míchy vykonáno bylo protnutí vagu 

 a sympathickébo nervu na krku a pak uzpůsoben krvotok. Při po- 

 kusu tom v. Bezold shledal, že tlak krevní klesá a počet pohybů 

 srdečních vzrůstá. I při tlaku 20— 30 mm Hg setrvá zrychlen; klesne-li 

 tlak pod tuto číslici, pak teprv dostaví se retardace a toť jest jev 

 agonální. Z toho plyne, že akcelerace není podmíněna ani prostředni- 

 ctvím vagu, ani sympathickébo nervu. 



2. Při netknuté míše proťaty byly vagus a Sympathikus na šíji 

 a po té obě karotidy podvázány. Když byl umělý krvotok uzpůsoben, 

 shledáno, že tlak krevní ale také s ním fréquence pulsu klesá. Z to- 

 hoto jevu v. Bezold vyvozoval, že následující podvázání karotid akce- 

 leraci srdečního pohybu zabránilo : neb ligaturou jich stává se pro- 



*) Centralblatt für med. Wissenschaften 1866, 52. 

 Věstník Král. čes. spol. nauk. Třída II. 



