2 UI. C. Zahálka: 



vodního jezera, později moře, z české doby křídové. Na dně jezera 

 ukládaly, se vrstvy pásma I. více méně vodorovně a při břehu malý 

 sklon měly. Později, po vniknutí sousedního moře křídového až do 

 těchto míst, usazovala se na něm další dvě pásma II. a III. Všecka 

 tato pásma diskordantně přiléhala spolu s permskými vrstvami k pra- 

 horní břidlici jako od Českého Dubu k Malé Skále, asi tak, jako 

 posud přiléhají všecha pásma na úpatí Ještěda od Křížan ku Světlé. 



Z našich studií o západočeském útvaru křidovém je známo, že 

 po ukončení doby pásma III. vyzdvihl se velký díl dna mořského nad 

 hladinu moře, čím octla se pásma I., II. a III. na suchu a nabyla 

 polohu skloněnou. S velkou pravděpodobností lze souditi, že proužek 

 útvaru křídového složený z trojice pásem I., II. a III. vyzdvižen byl 

 na konci doby pásma III., z Česko-Dubska přes Malou Skálu na 

 Kozákov, nad hladinu moře, neboť i zde nejsou pásma ta vyššími 

 pásmy kryta. 



Za doby třetihorní, do které náleží utváření se mnohých tekto- 

 nických poměrů našeho útvaru, bylo pásmo I. s nejblíže mladšími 

 pásmy II. a III. vyzdviženo při samém takřka břehu bývalého moře 

 i s permskými vrstvami ještě mocněji, tak že se místy až překlonily. 

 (Obr. 2.) Sklon jejich na Suchých Skalách a na Malé Skále obnáší 

 101° (obr. 4. a 5.) a ten je největší; dále odtud SZ. k Ještědu, jakož 

 i na JV. ku Kozákovu mírní se sklon a blíží se úhlu 45° a dále ještě 

 o něco se zmenšuje. Do doby třetihorní spadá vyvření našich čedičů, 

 a hle — místo, kde pamětihodná dislokace se tvořila, sprovázeno je 

 množstvím čedičových erupcí, jež dosahují na Kozákově svého maxima. 

 Zvláště jsou pozoruhodné ony erupce čedičové, které vězí ve vy duté 

 části dislokačního ohybu (obr. 2. č.). Není pochybnosti, že ohýbnutím 

 vrstev tak pevných, jako jsou kvádrovce pásma I. a IL, vzniklo ne- 

 sčíslné množství trhlin, v nichž čedič nalezl cestu k svému vyvření. 

 Tyto erupce čedičové v ojedinělých skaliskách tvoří řadu od Hod- 

 kovic přes Friedstein, Koberov k Tatobitům. Daleko větší počet 

 skrývá se asi oku našemu pod povrchem zemským. Čára dislokační, 

 podlé níž se vrstvy křídového útvaru v době třetihorní ohnuly, je pod 

 jižním úpatím pískovcového hřebenu skalního. Dá se snadno nalézti, 

 neboť je naznačena údolní rýhou (obr. 2. i\), při níž přicházívá oby- 

 čejně do styku pásmo III. po severní straně s pásmem IX. po jižní 

 straně. Směr její jest v celku od SZ. k JV., souhlasný s dislokačními 

 rozsedlinami v západočeském útvaru křídovém. Naše čára dislokační 

 místy se vlní (obr. 1. rr.) Zvláště nápadná je vlna od Friedsteina 



