2 VIII. Jindř. L. Barvíř: 



plochy drobné, xy a ě mají délku asi 3 mm, š a ť jsou ještě menší. 

 Všecky jsou jemně ryhovány, jak výkres označuje. Příčinou vypuklosti 

 syé a jemného ryhování dává každá řadu četných signálů téměř sou- 

 vislou. Hrany ploch těch vůči r, r a. m i m jsou však ostrý. 



Není úkolem článečku tohoto stanoviti nové pro křemen tvary, 

 leč hlavně vyobraziti krystal s pozoruhodným seskupením ploch tra- 

 pezoedrických a podati zprávu o řadách ploch, jež jimi jsou zastupo- 

 vány dle povahy signálů, jakož i zmíniti se, jakému jednoduchému 

 případu plochy seskupení toto se blíží.*) 



V označování vynechám k vůli přehledu znak čtvrtiměrnosti. 



Význam ploch xy a ť následuje jednak z polohy jejich, neboť 

 připadají s malou úchylkou do pásma rmr', pak i ze směru jich 

 ryhování. Z určení ploch xy a ť následuje význam ploch ě a š, nebof 

 činí se předešlými horizontálně hrany. Byla pak měřeni 



hrana r : r 45°52 / až 46°28 / (pro další partie až 47°28'), 

 střed 46°10 / , theor. 46°16 / . 

 m : m 59°4l', theor. 60 n 0'. 



m : xy měř. 11° 29' až 14°43', střední hodn. 13°G', 

 theor.**) x jakožto 6 P % : °° R — Í2°l', 

 y jakožto 5 P r> / 4 : oo R — 14°35', 



střední hodnota připadala by na ll / 2 P ll l^ 

 theor. u / 2 P lx / 9 : °° R = 13°10'. 



r : ť měř. 22°6' až 24°3 / , střední hodn. 23°4 1 / 2 / . 

 theor. r:t(t=: 5 l 3 P 5 / 3 ) — 21°47 / 

 r:í 1 (* 1 = »/ a P 1 V 6 )=26 36', 



střední poloha připadala by na 17 / 10 P 17 /io neb jednodušeji na 7 / 4 P ( T /*' 

 theor. 7 / 4 P 7 / 4 :i?=23°46'. 



Úklony ku oR poctěné: 



6P 6 l 5 (x):oR=8l°6T 



5P 6 / 4 (*,): „ 80° 15' 



*) Částečně podobný případ vyobrazil již Naumann ve svém Lehrbuch der 

 reiuen und angew. Krystallograpbíe, II. Bd., Leipzig 1830, tab. XXXII. fig 733, 

 textu srovD. str. 318 a 319. 



**; Tbeoretická data známých ploch dle Des Cloizeadx-e, Manuel de Miné- 

 ralogie I. Paris 1862, pag. 7 až 11, ostatní mnou poctěná. 



